Anterior în "You"...
Toată lumea îmi spune Beck. Iar tu eşti Joe...
Goldberg.
Oamenii găsesc perechea. Cred asta.
Am fost îndrăgostit o dată. De Candace, ea mi-a frânt inima.
Beck, ar fi trebuit să văd semnele.
Dar nu o facem niciodată.
Proba A. Claudia, un părinte singur.
Ai crede că ea a ştiut faptul că Ron era un rahat atunci când s-a îndrăgostit?
Eşti un ciudat, aşa că stai departe de Paco.
Dacă nu o faci, voi lua
un cuţit de friptură şi îţi voi scoate ochii aceştia ciudaţi.
Un individ trebuie să se protejeze singur.
A trebuit să mă asigur că eşti sigură.
A trebuit să ştiu cine eşti cu adevărat.
- Eşti inteligentă. - Rahat, telefonul meu.
Trebuie să-l fi scăpat în metrou.
Cu excepţia momentelor când nu eşti,
cum ar fi să nu-ţi blochezi telefonul.
Şi asta înseamnă că sunt încă logat în tine.
Poate reuşim să bem ceva împreună cândva?
Desigur.
La dracul, poate că sunt doar un prost îndrăgostit.
Asta s-a simţit corect.
Te voi ajuta să obţii viaţa pe care o meriţi.
Ai gusturi îndoielnice la prieteni.
Hei, omule, mă gândesc...
Te-ai îndrăgostit de bărbatul nepotrivit.
Ridică-te la gard!
Beck, te-ai culcat vreodată cu terapeutul tău?
Da, am înşelat, dar acum s-a terminat.
Ceea ce mi-a făcut, într-o zi, îţi va face şi ţie.
Poate că va face orice dracul i-a făcut lui Candace.
Vreau să-mi spui ce i s-a întâmplat lui Candace.
De ce? De ce contează asta?
Pentru că nu este nicio dovadă că a fost în Italia.
Nimeni nu a auzit niciun cuvânt de la ea de când a plecat.
Te cunosc. Nu vei înceta cu întrebările
până nu fac ceva în privinţa asta.
Ce dracul?
Te sun mai târziu.
Asta, Beck, este între noi doi.
Joe, Joe!
- Vă rog, îmi pare rău, domnule Mooney. - Mişcă, mişcă!
Doar am organizat rafturile.
Crezi că te pricepi mai bine ca mine în afacere?
Intră şi vei sta acolo până când vei înţelege!
- Ce să înţeleg? - Cine sunt pentru tine.
Joe!
Joe.
Joe!
Sunt aici.
Joe.
De ce...
sunt aici?
Asta-i bine, pentru că discutăm.
Clarificăm lucrurile.
- M-ai lovit! - Îmi pare rău.
Beck, îmi pare rău.
Pur şi simplu... nu am vrut să o iei razna.
Joe, sunt încuiată într-o cuşcă de sticlă!
Temporar.
- Cât timp? - Poftim?
Cât timp mă vei ţine aici?
Dacă este doar temporar.
Sincer, nu m-am gândit chiar atât de departe.
Eu... eu...
doar... trebuie să ştiu dacă pot avea încredere în tine,
- că vezi adevărul. - Care este acest adevăr?
Tot ce am făcut, a fost pentru tine.
Chiar şi asta?
Chiar şi asta.
Doamne.
Mi-aş fi dorit să ştiu la ce te gândeşti.
Spune-mi.
Ce este în cutie?
Spune-mi.
Spune-mi că sunt nebună.
Spune-mi că nu l-ai ucis pe Benji.
Spune-mi că nu ai ucis-o pe Peach.
Dacă ai şti ceea ce ştiu eu...
Rahat, Beck, aşa este. Nu ştii nimic.
Ţi-am promis adevărul şi am de gând să ţi-l prezint.
Stai, Joe. Nu pleca!
Nu o fac.
Vom trece peste asta.
Joe...
Joe!
Nu, Joe!
Joe, Joe!
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
YOU Sezonul 01, ep 10-"Bluebeard's Castle"
Asta ar fi putut să meargă prost.
Am ştiut că te vei speria. De aceea am încercat
să te protejez de adevăr.
Iar acum, trebuie să ne protejăm amândoi de lume,
suficient de mult timp pentru a rezolva asta.
Deci, ca de obicei. Este acoperirea cea mai bună.
În ceea ce le priveşte pe prietenele tale,
te-ai dat la fund.
Şi nu ar fi o detoxifiere adevărată de media socială
fără să o anunţi lumii.
Mă voi întoarce în curând. Subsolul este interzis
până termin operaţia pe cord deschis
pe o primă ediţie a Sylviei Plath.
Drăguţ. În ce stare este ea?
Fragilă. Este foarte fragilă.
Dovezile. Dovada este tot ce am nevoie,
să-ţi dovedesc că nu sunt un psihopat.
Sunt protectorul tău. Vei vedea.
Hai să sărim la "nu este nimic de văzut aici".
- Treceţi dincolo. - Nu, asta este clădirea mea.
- Ea este vecina mea, Claudia. - Vecina dvs?
- Da. - Atunci îl cunoaşteţi pe
rahatul care i-a provocat o comoţie?
- Da, numele lui este Ron. - Ştiu cine este.
Acesta este.
De ce nu este pe bancheta din spate a maşinii dvs?
Victima insistă că a fost un accident.
Ea are un copil, pe Paco. Unde este?
Nu am văzut copii acolo. Probabil este mai bine aşa.
Joe.
Nu mă poţi lăsa aici.
Nu o fac... nu o fac. Îmi pare rău.
Este inutil să încerc să-ţi explic ceva
fără dovezi, aşa că nu mai avem secrete.
Întreabă-mă orice.
Deci, amândoi am ştiut că Benji era un nenorocit, nu-i aşa?
Ceea ce nu ştii...
El a fost un criminal. A ucis un copil nevinovat.
O face pe mortul. O face pe mortul.
Rahat!
Nicio remuşcare, susţin pe deplin că a fost sociopat
şi periculos. Periculos pentru tine.
Iar Peach... ea era obsedată.
Şi a adunat acestea ani de zile.
Avea nevoie să te deţină, să te ţină blocată, să te facă animalul ei de companie.
Şi ce s-a întâmplat după ce ea nu a mai fost?
Ai înflorit, ai fost publicată.
Am... am înţeles de ce te-ai speriat, toate lucrurile aflate aşa,
dar sunt doar amintiri.
Ca şi cum ai ţine o fotografie veche.
Sau când ai purtat tricourile mele pentru a dormi.
Nu poţi să-mi spui că asta-i o nebunie.
Sunt lucrurile unui milion de cântece de dragoste.
Ştiu că este foarte mult. Sincer, sunt îngrozit
că împărtăşesc asta cu tine, dar dacă trebuie să fim sinceri,
viaţa ta a fost mai bună de când m-ai întâlnit.
Pur şi simplu nu ai ştiut cum sau de ce.
Până acum.
Beck, te iubesc.
Şi atunci când iubeşti pe cineva, faci orice pentru acea persoană.
Sunt ai lui Benji. A trebuit să-i ard cadavrul.
- Şi Peach? - A încercat să mă ucidă.
Asta a fost autoapărare.
- A fost... a fost autoap... - Doamne.
- Este adevărat. - Te rog să nu o faci.
- Nu, te rog! - Nu, nu, linişteşte-te, te rog.
- Te rog să nu mă răneşti! - Te rog să te linişteşti.
Nu. Nu înţelegi. Te rog să te linişteşti.
- I-ai ucis! - Beck, Beck, Beck.
- Eşti un criminal, ciudatule! - Nu, nu este adevărat!
- Nu, nu ai... - Pleacă de lângă mine!
- Te rog să nu mă răneşti. - Nu înţelegi.
Nu rănesc niciodată pe cineva pe care iubesc.
Spune-i asta lui Candace, nenorocit nebun!
Nu asculţi.
Ajutor.
Ajutor!
Ajutor! Ajută-mă, te rog!
Te rog!
Bună dimineaţa.
- Dispari! - E-n regulă.
Ce ai încercat să-mi faci?
Încercam să te fac să fii comodă. Uite.
Dormeai atât de profund, încât nu am vrut să te deranjez.
Consideră că m-ai deranjat.
Ţi-am adus micul dejun.
Cumva, fiind la câţiva centimetri de găleata cu urina mea,
asta mi-a distrus apetitul.
Am golit găleata,
pentru cazul în care ai dubii ce aş fi dispus să fac pentru iubire.
Şi nu vei dori să sari peste pâinea prăjită cu avocado.
De la Dudley's. Şi... cafeaua. Aşa cum îţi place.
Mereu m-am întrebat pentru ce era asta.
Da.
Mooney a pretins că a construit-o pentru tranzacţii securizate de bani.
Nu am văzut pe nimeni aici în afară de mine.
Am petrecut mult timp aici când eram mai tânăr.
Mereu intram în probleme.
Mooney...
el...
el a fost domnul Miyagi pentru mine.
Dacă Miyagi a fost un gardian al unei închisori sovietice.
- Cine sunt eu pentru tine? - Eşti un nenorocit.
Da, dar pe cine mai ai?
Tatăl tău, care ţi-a folosit braţul ca pe o scrumieră?
Mama ta, cea care nu a făcut nimic pentru a-l opri?
Sau poate ţi-e dor de acel grup
care te-a condus până la uşa mea.
Nu-ţi pasă de mine.
Acest loc ar putea fi salvarea ta.
Aici...
eşti în siguranţă,
înconjurat de cele mai bune lucrări ale umanităţii.
Fără nicio altă alternativă în afară de a absorbi înţelepciunea unui om mai bun.
Beck, într-un final, cuşca a fost un lucru bun pentru mine.
Sper că va fi la fel şi pentru tine.
Uite. Uite. Prin urmare, maşina de scris, hârtie, fără nicio distragere a atenţiei.
Este locul retras fără tehnologie al scriitorului, pe care l-ai dorit mereu.
Îmi pare rău pentru tine, Joe.
A fost milă? Dezgust?
Empatie?
Beck, chiar m-am deschis acolo.
Cel puţin ai putea să recunoşti acest lucru.
Hei, astăzi nu, micuţule. Hei, uită-te la mine!
Ai înnebunit? Ce crezi că faci?
- Ia mâinile de pe el. - Hei, am prins acest golan
încercând să fure arma din casa de marcat.
Bine. Bine. În regulă. Nu este încărcată.
Este încărcată. Mă descurc de aici.
- Asta nu este o jucărie. - Ştiu, nu sunt prost.
Cred că eşti. Cred că doar un idiot încearcă ceea ce ai făcut.
Ştiu de ce vrei o armă, Paco.
Chiar dacă nu te sinucizi prima dată cu asta,
din clipa când o vei folosi pe Ron, viaţa ta se va termina.
Asta este definiţia prostiei.
Îmi pare rău.
Ştiu că am fost dur.
Asta-i o cheie a apartamentului meu. Poţi să mergi acolo. Este un loc sigur.
Te linişteşti, stai cât de mult ai nevoie să o faci
şi vom vorbi despre asta mai târziu.
Nu gândesc limpede şi este vina ta.
Beck, pot doar să mai fac rost de timp.
Şi răbdarea mea este tot mai încercată.
- Joe, unei ai fost? - Bună.
- Hai să sărim de bârfă.
Vreau doar să ştiu dacă Beck este în regulă.
- Stai. Ce vrei să spui? - Ne-am certat.
- Nu mai am veşti de la ea. - Cred că este în regulă
să-ţi spun că este într-un loc retras.
Da.
- Este bine. Relaxează-te. - Nici nouă nu ne-a trimis mesaje.
- Vreau... să ştiu că este în siguranţă. - Da.
Pentru ce v-aţi certat?
Am prins-o înşelându-mă cu terapeutul ei.
- Nu se poate. - Ce?
- Dumnezeule! Nu se poate. - Dr. Nicky? Glumeşte?
- Dumnezeule. - Beck!
- Joe, îmi pare foarte rău. - Da.
- Atât de rău. - Îmi pare foarte rău.
Nu am ştiut.
Am... am crezut că putem să trecem peste asta,
dar apoi nu mi-a mai răspuns.
Stai. Când mi-a trimis mesaj,
a spus că retragerea ei a fost terapeutică.
Nu crezi că încă...
Da.
Chiar am crezut că eraţi potriviţi.
Îţi cam scutură credinţa.
- Nu ştiu ce să spun. - Chiar crezi că
Beck şi cu mine ne potrivim?
Joe, o cunosc pe Beck de foarte mult timp şi nu...
nu am văzut-o niciodată mai fericită.
Sau cu picioarele mai mult pe pământ.
Chiar cred că ai scos ceea ce era mai bun în ea.
Eu cred că şi ea a scos ceea ce este mai bun în mine.
Hei, poate nu este chiar atât de rău.
Poate... poate chiar s-a retras pe undeva, să scrie.
Sau poate încearcă să se ascundă de acel detectiv particular,
pentru că nu îi place să vorbească despre Peach.
De... stai. Detectiv particular? Ce vrei să spui?
Se pare că, un Salinger nu s-ar sinucide,
conform familiei Salinger.
Este o încurcătură.
L-au angajat pe acest individ. Nu ştiu.
Ne-a tot întrebat pe mine şi pe Lynn.
Chiar a folosit termenul "asasinat".
Poţi să crezi asta?
Joe, amândoi ştim ce ai făcut.
De ce eşti atât de surprins?
Nu voi termina acestea.
Vrei wonton?
Bine.
Mulţumesc.
Recomand ponzu. Dulce şi acru este prea acru.
Am reţinut.
Nu ai început să scrii.
Încă mai aştept acea sursă de inspiraţie care mi-a fost promisă.
Tu... pari a fi puţin mai bine.
Poate este relativ.
L-am prins pe Paco încercând să fure astăzi o armă din casierie.
Ce? De ce?
Ron a băgat-o pe Claudia în spital.
Aşa că Paco... am încercat să vorbesc cu el.
Cred că l-am făcut doar să fie mai nervos.
Tu ai iubita închisă într-o cuşcă,
un detectiv particular învârtindu-se prin jur
şi îţi faci griji pentru copilul vecinei.
- Ştiu, este o prostie. - Nu.
Este drăguţ.
Joe.
Ştiu că...
există o inimă bună pe acolo, pe undeva.
Joe?
Da?
Trebuie să urinez.
Nu, nu, spune-mi că nu foloseşti
cartografia lui Henry Pelham ca pe capac.
Îmi pare rău, dar nu am găsit niciun Dan Brown.
În regulă. O voi scoate de acolo.
Joe.
Pot... pot doar,
te rog, să folosesc toaleta?
Te rog, acest lucru este dezumanizant.
Poţi avea încredere în mine.
Mulţumesc.
Mulţumesc, mulţumesc, mulţumesc, mulţumesc, mulţumesc.
- Joe... - Nu pot.
Îmi pare rău.
Joe.
- Joe, te rog! - Mă întorc repede.
Rahat, rahat, rahat...
Sunt atât de proastă.
Am greşit în tot acest timp.
- Cum nu am putut să văd asta? - Dacă vezi acest loc
ca pe o închisoare, asta vei fi, o prizonieră.
Dacă o vezi ca pe o ocazie pentru introspecţie,
iar asta creşte, poftim, avem un viitor împreună.
Spui că eşti scriitoare.
M-am îndrăgostit de o scriitoare.
Poate ar trebui să scrii.
Ce urmează acum, Joe?
Te vei masturba pe chiloţii mei?
Sau ai nevoie să tai pe cineva înainte de a te excita?
Cum dracul ai ajuns aici?
Viaţa ta a fost mai bună de când m-ai cunoscut.
Dar nu ştii cum sau de ce.
M-ai prezentat ca fiind acest monstru.
Cineva care poate să rănească oameni, care poate să facă lucruri îngrozitoare.
Obişnuiai să te înveleşti în basme ca într-o pătură.
Dar ai iubit frigul.
Frisoane pătrunzătoare te-au luat când ai descoperit
cadavrele nevestelor lui Barbă Albastră.
S-a făcut pielea de găină ca atunci când papucul de cristal
al lui Făt Frumos a alunecat peste degetele de la picioare,
o potrivire perfectă.
Dar prin curtea şcolii, prinţesele reale
sunt făcute de tine să plutească, pe vânturile de toamnă.
Ai văzut diferenţa dintre tine şi fetele bogate
şi ai jurat să nu mai crezi în basme.
Dar poveştile erau în tine, adânc infiltrate ca o otravă.
Dacă Făt Frumos era real, dacă ar fi putut să te salveze...
aveai nevoie să fii salvată de inechitatea tuturor lucrurilor...
atunci când ar fi venit?
Răspunsul a fost o ridicare din umeri crudă în sute de momente trecătoare.
Rânjetul de pe faţa lui Stevie Smith
atunci când ţi-a spus că eşti o vacă grasă.
Mâna unchiului Jeff atunci când te apuca de fund
în bucătărie, de Ziua Recunoştinţei.
Acuzaţia din ochii tatălui tău
atunci când i-ai spus ce s-a întâmplat.
De la fiecare băiat care s-a deghizat în bărbat şi pe care l-ai lăsat
în trupul tău, în inima ta, ai învăţat că nu aveai
magia care transforma o bestie într-un prinţ.
Te-ai înconjurat
de fete pe care mereu nu le puteai suferi,
în speranţa de a împartăşi din puterea lor şi te-ai urât.
Şi asta te-a slăbit şi mai mult.
Apoi, chiar atunci când ai crezut
că ai putea să dispari, te-a văzut el.
Şi ai ştiut undeva acolo, că era prea bun să fie adevărat.
Dar te-ai lăsat dusă de val,
pentru că el era primul suficient de puternic să te ridice.
Acum, în castelul lui, ai înţeles că Făt Frumos
şi Barbă Albastră reprezintă acelaşi bărbat.
Şi nu vei obţine un final fericit dacă nu îi vei iubi pe amândoi.
Nu ai vrut asta? Să fii iubită?
Nu ai vrut să te încoroneze?
Nu ai cerut asta? Nu ai cerut asta?
Aşadar, spune că poţi trăi aşa.
Spune că-l iubeşti, mulţumeşte,
spune orice altceva în afară de adevăr.
Dacă nu-l poţi iubi şi tu?
Dacă nu eşti aleasa?
Nu. Acum nu este momentul să abandonezi principiile.
Trebuie să cred că iubirea cucereşte totul.
Iar dacă tu mă iubeşti, este doar o chestiune de timp.
Dar timpul nu este de partea noastră.
Nu vreau să mă gândesc la cazul cel mai rău.
Nu-mi place să-ţi scotocesc apartamentul
pentru dovezi care m-ar lega de dispariţia ta.
Totul a început să se simtă a fi puţin murdar.
Pentru că nu mai fac asta pentru tine.
O fac pentru mine.
Şi nu sunt o persoană egoistă.
Spui că tu crezi că am o inimă bună pe undeva.
Sper că nu te deranjează dacă-mi acord un minut pentru a o căuta.
Claudia.
- Joe, ce faci aici? - Îl caut pe Paco.
- Ron este prin preajmă? - Nu.
Şi am sperat ca Paco să fi plecat în căutarea ta.
Mi-am pierdut telefonul când...
Asistentele au spus că au încercat să sune la apartament,
- dar nu a răspuns nimeni. - Deci... nu ai nicio idee
unde este fiul tău?
Iisuse, Claudia.
Este atât de uşor să judeci? Cine dracul eşti?
Sunt singurul din acest oraş
căruia să-i pese de fiul tău.
De ce faci asta? De ce protejezi bărbatul
care îţi face asta, copilul tău fiind alături?
În mod repetat. Eşti mama lui.
Mamele ar trebui să-şi protejeze copiii
- de bărbaţii ca el. - Nu am nevoie de îngrijorarea
vecinului care dă buzna aici şi mă învinovăţeşte
pentru propria comoţie.
Ron are legături. A făcut ameninţări.
Vrei să ştii de ce mai este în peisaj?
Dacă îl înfrunt, îmi pierd băiatul.
Îmi pare rău. Nu am ştiut asta.
Da, desigur că nu ai ştiut.
Nu ai idee de ceea ce este necesar pentru a trăi viaţa mea.
Nu se scriu cărţi despre femeile ca mine.
Nimeni nu s-ar gândi la asta.
Joe Goldberg.
Bună, detectivule particular. Ne-am mai întâlnit?
Bună. Lucrez pentru familia lui Peach Salinger.
Am doar câteva întrebări rapide.
- Bine. Desigur. - Cât de bine ai cunoscut-o pe Peach?
El întreabă, dar deja ştie.
Nu prea bine, prin intermediul fostei mele iubite, Guinevere Beck.
Suficient de bine pentru a mă întrista moartea ei.
Ai fost pe la casa ei din Greenwich?
Acolo a murit, nu-i aşa? Nu, nu.
Am auzit de asta de la Beck.
Ştiu că Peach a trecut prin momente dificile când au fost acolo.
Da.
Cred că ar trebui să discuţi cu Beck.
De fapt, am încercat să iau legătura cu Beck.
Da, ei bine... ne-am despărţit.
Aşa că nu prea ţin legătura.
De fapt, dacă m-ai găsit, asta înseamnă
că, probabil, ai găsit-o pe Lynn, prietena lui Beck. Pe ea poţi să o întrebi.
Beck ar putea fi plecată din oraş.
Scrie. Face acest lucru, aşa că...
- Baftă. Mi-a făcut plăcere să te cunosc. - Petreci mult timp în apartamentul ei
când este plecată din oraş?
Rahat.
Ei bine, eu... El m-a văzut.
Eu... încă mai am o cheie.
Nu... de fapt, am avut o cheie. Am returnat-o aseară.
Ar trebui să-mi fac griji? Mă urmăreşti?
Fosta iubită ţi-a spus vreodată că Peach avea un hărţuitor?
Ştiu...
îmi amintesc de incidentul îngrozitor din parcul central.
Peach a fost atacată, nu-i aşa?
Dar nu am ştiut că ar fi fost altceva în afară de un jaf la întâmplare.
Acelaşi individ ar fi putut să fi fost
în casă, în weekend-ul când a murit Peach.
- Serios? - Am găsit un lucru.
Îl testăm acum pentru ADN.
Asta ar fi o nebunie.
Am uitat de nenorocitul de borcan.
Dacă este adevărat, sper să-l prindeţi pe individ.
Ar fi trebuit să mă supăr pe mine.
Anunţă-mă dacă mai pot să fac ceva.
Mulţumesc, Joe.
Te deranjează dacă vei suna în situaţia când ţi-ai putea aminti altceva?
Nu.
Dar urina reţine ADN-ul?
O voi face, Ross. Da.
Am învăţat un lucru în perioada mea de a fi în cuşcă, Beck.
Să nu te laşi niciodată cuprins de panică.
Indiferent cât de rău este, vei găsi o cale
să rămâi calm şi raţional.
Am fost prost că m-am enervat. Am dat-o în bară.
Iar tu ai încercat să mă ajuţi să fiu mai bun.
Ştiu că este greu de înţeles.
Dar uneori, facem lucruri dificile
doar pentru că ţinem la cineva.
Cunosc demonii care te conduc.
Îi am şi eu.
Este nevoie ca disciplina...
să triumfe.
De aceea te-am presat atât de mult când am cerut perfecţiune.
Iubirea şi respectul meu pentru cărţi.
Încerc să te învăţ un cod după care să trăieşti, pentru
a nu ajunge ca tatăl tău.
Şi când am eşuat, m-ai încuiat.
Exact.
Pentru că te iubesc.
Sper doar că va fi suficient.
Bună.
Hei, îmi pare rău că am...
că am luat-o puţin pe arătură înainte.
Ce este la cină?
Care-i treaba? Ce s-a întâmplat?
Îţi aminteşti de acel detectiv particular? Mi-a făcut o vizită.
Ar fi trebuit să-l vezi.
Nu cred că a crezut vreun cuvânt din ceea ce am spus.
Nu sunt un criminal.
Nu am planificat asta.
Dacă aş fi premeditat,
aş fi un monstru cu sânge rece, nu aş fi omis
ceva care s-ar putea să se întoarcă şi să mă muşte de fund aşa.
Ce ai omis?
Nu conteasză, până o va face.
Caz în care, vei afla, pentru că voi merge la închisoare.
Vei obţine exact ceea ce doreşti.
Voi fi închis pentru ceva ce am făcut pentru tine.
Şi îţi place asta, nu-i aşa?
Adică, asta... asta crezi despre mine.
Nu.
Nu este adevărat.
Nu eşti un monstru, Joe.
Ştiu... ştiu că am spus câteva lucruri,
dar nu te poţi aştepta să fiu relaxată.
Uită-te la noi.
Pentru informarea ta...
nu te urăsc.
Încerc din răsputeri să te înţeleg.
Şi mă poţi învinovăţi pentru că am nevoie de puţin ajutor pentru a ajunge acolo?
Şi cum rămâne cu Paco?
Ce este cu Paco?
Dacă eşti închis, acest copil este distrus, nu-i aşa?
Crezi că vreau asta?
Eşti singura persoană care este acolo pentru el.
Şi mă gândesc ce se întâmplă
cu oamenii care nu mai au pe nimeni.
Joe, pentru Paco. Bine?
Hai să încercăm găsirea unei modalităţi de a trece prin asta,
să poţi...
să putem fi acolo pentru el.
Claudia?
Deschide uşa. Vreau...
Vreau doar să discut cu tine, doar...
Hei, lasă-mă să intru. Vreau doar...
Rahatule!
Paco.
Paco, vino aici. Vreau să vorbesc cu tine.
Paco, vino aici.
Nu-ţi voi face rău.
Paco?
Paco, vino aici.
Vreau să vorbesc cu tine.
Paco, vino aici.
Eşti mort.
Hei, Ron.
- Joe! - Paco.
Bine. Asta vreau să faci,
pentru ca nimeni să nu afle despre asta, altfel oamenii nu vor începe
să ne creadă în privinţa celor întâmplate.
Este sânge pe hol.
Trebuie să cureţi asta cu săpun şi apă.
Şi apoi arunci cu înălbitor peste acele locuri, dar să torni serios.
Acum, acest următor pas ar putea să sune puţin ciudat,
dar cred că îşi va produce efectul.
Vezi asta? Este telefonul lui Ron.
Îi voi trimite mamei tale un mesaj după el.
Poate şi către şeful lui Ron şi câtorva dintre prietenii săi.
Să creadă că este în viaţă.
Exact. Deci, voi face să continue aşa.
Îl voi duce cât mai departe de aici şi voi scăpa de asta.
Tot ce ai de făcut, este să spui că nu ştii unde este.
Rahat.
Ron nu te va mai răni sau speria niciodată,
la fel şi pe mama ta. Şi îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău că a trebuit să vezi asta,
dar s-a terminat.
Acum s-a terminat totul, pentru totdeauna. Bine?
- A fost un om rău. - Da.
A fost.
Dar asta înseamnă că era corect să-l ucizi?
Câteodată...
facem lucruri rele pentru oamenii pe care îi iubim.
Asta nu înseamnă că este corect.
Asta înseamnă că iubirea este mult mai importantă.
În regulă. Mergi.
Cred asta, Beck. Iubirea este mult mai importantă.
Dar această lume este un loc crud.
Dacă sunt prins pentru oricare dintre acestea,
am dubii că un juriu va vedea la fel.
Şi tu.
O vei face?
Aici erai.
Citeşte asta, Joe.
O versiune interpretată întunecat a poveştii tale de dragoste cu doctorul Nicky?
Continuă să citeşti.
Ce este asta mai exact?
Este povestea tuturor lucrurilor care s-au întâmplat
din clipa când am început să am o aventură cu terapeutul meu.
Eram distrusă, naivă şi aveam nevoie de ajutor.
Iar el, din puţinul pe care l-am ştiut, era obsedat,
foarte bolnav şi nu l-a oprit nimic să se apropie de mine.
Iar dacă sari la sfârşit, există această parte
în care vorbesc despre o cutie cu amintiri
pe care am găsit-o pe proprietatea lui Nicky, dovezile.
Un borcan cu dinţi.
Joe.
Nu înţelegi?
Nicky este calea ta de ieşire, Joe.
Calea noastră de ieşire.
Este perfect.
Înţeleg acum.
- Ce anume? - Pe tine.
Ai făcut totul...
pentru mine.
Nimeni nu m-a iubit vreodată aşa cum mă iubeşti tu.
Tu... mi-ai dat totul.
Lasă-mă să-ţi dau asta.
Vorbesc serios.
Am înţeles.
Eram speriată.
Aş fi putut să fac ceva...
ceva cu adevărat prostesc, atunci când am găsit acea cutie.
Dar asta, asta...
- mi-a dat timp de gândire. - Te-am rănit. Te-am speriat.
Înţeleg dacă mă urăşti.
De fapt, te iubesc.
Mai mult ca niciodată.
Şi pot să aştept până eşti pregătit.
Nu este chiar atât de rău aici.
Ai grijă de mine şi nimeni
nu a avut grijă de mine până acum,
- nu ca tine. - Doar asta am vrut să fac.
Şi când vei fi pregătit, putem publica povestea mea.
Apoi, noi doi putem să mergem undeva şi să ne începem viaţa.
Şi... şi eu... nu m-am gândit mai departe de asta,
dar Joe, eu...
ştiu că sunt mai bine cu tine decât fără tine.
Beck...
Dacă ai fi fost aici, acesta ar fi fost momentul sărutului nostru.
Este ca şi cum muzica s-ar auzi mai tare pe fundal şi toate celelalte.
Dar ştiu...
ştiu că nu ai suficientă încredere în mine.
Am înţeles.
Suntem nebuni.
Beck!
Stai, stai, stai, te rog.
Stai... ştiu... ştiu că eşti nervoasă. Ştiu.
Nu ai nicio idee cum sunt, psihopat nenorocit!
Am ştiut că era prea bun să fie adevărat.
Te gândeşti la toate acele lucruri drăguţe pe care ţi le-am spus
cât timp am fost încuiată într-o cuşcă?
Chiar crezi că toate acestea se pot justifica cumva?
- Da. - La dracul. Eşti nebun.
Crezi că, dacă ai făcut câteva rahaturi,
iar eu am făcut câteva rahaturi,
asta... se poate echivala?
Da, am minţit, am înşelat,
Dar... nu te-am hărţuit.
Nu te-am lovit. Nu am ucis oameni.
- Nu am făcut nimic din toate acestea! - Nu există o linie
în lume, pe care să nu o trec pentru tine.
Nu ţi-am cerut să te bagi pentru mine.
- Dar ai făcut-o. Viaţa ta era un dezastru. - Da, dar era viaţa mea.
Şi nu am nevoie de un sociopat pe un cal alb să cureţe casa.
Ce îţi dă acest drept?
Ai crezut că voi fi recunoscătoare?
Tu.
Tu eşti el.
Tu eşti lucrul rău.
Tu eşti cel care ar fi trebuit să fii ucis.
Dacă îmi dai drumul...
- putem discuta... - Ştii ce cred?
Cred că toată asta a fost doar o scuză.
O scuză de a justifica faptul că ai intrat în viaţa fetelor
şi le-ai violat.
Cred că îţi place!
- Iubeşti puterea! - Nu, nu o fac.
Cred că asta a fost
scuza perfectă de a elimina oameni cum ar fi...
cum ar fi Benji şi Peach,
care s-au uitat mereu de sus la tine şi la viaţa ta mizerabilă.
Doamne, dar tu... tu nu eşti special.
Eşti distrus.
Nu aş putea niciodată să te iubesc.
Putrezeşte acolo, nenorocit psihopat.
Vei petrece restul vieţii tale în închisoare.
Joe?
Ajutor!
Ajutor.
Ajutor!
Paco.
Paco, mulţumesc lui Dumnezeu. Am nevoie de ajutorul tău.
Deschide această uşă chiar acum.
Joe este jos şi este nebun.
- Joe? - Paco.
El a ucis oameni şi mă va ucide.
Deschide această uşă chiar acum.
Paco, deschide uşa! Deschide uşa, te rog!
Te rog, Paco, nu! Nu, Paco!
Cheile, cheile.
Când m-a închis Mooney aici, am învăţat o lecţie importantă.
Ascunde o cheie de rezervă, să poţi ieşi din nenorocita de cuşcă.
Nu am vrut să fie aşa, Beck.
Ştiu.
Ştiu. Doar...
Pune-mă din nou acolo.
Acestea s-au vândut foarte bine.
Este adevărat că a lucrat aici?
Da, este adevărat. Am cunoscut-o bine.
Îmi pare foarte rău. Este o tragedie.
Este destul de ciudat când moare cineva,
şi nu poţi scăpa la propriu de cei de la ştiri.
Bucură-te de carte. A fost o scriitoare bună.
Chiar ai fost, Beck.
Îţi simt lipsa foarte mult.
Au fost patru luni ciudate.
A trebuit să fac multe pentru tine la sfârşit.
Tu ai scris povestea.
Tot ce am făcut, a fost să o aduc la viaţă.
Povestea era perfectă,
aşa că toată lumea a crezut-o.
Doctore, doctore!
Ce te-a condus să o ucizi pe Guinevere Beck?
Da, ea chiar a avut o aventură
- cu terapeutul său. - Acest nenorocit.
Ştiţi că prietena ei, Peach Salinger,
a încercat să o convingă pe Beck să înceteze să se mai vadă cu el,
aşa că stau şi mă întreb dacă acest psihopat nu a ucis-o şi pe Peach?
Am primit manuscrisul în cutia poştală.
A fost ciudat, dar era de departe proza care m-a mişcat cel mai mult din ceea ce am citit
de la penultima lui Zadie.
De asemenea, era cea mai înfricoşătoare,
pentru că am ajuns să înţeleg că Beck îşi explica
propria crimă iminentă.
Atunci am aflat.
A trebuit să i-o arăt imediat agentului meu literar.
Este adevărat, poate că nu era convinsă toată lumea în totalitate.
Rahaturi.
Dar ştii ceva? Nu contează.
Dovezile erau copleşitoare.
Mulţumită muncii tale asidue şi a muncii mele.
Este ultimul lucru pe care l-am făcut împreună.
Într-un final, nu ai putut să mă iubeşti.
Mă simt împăcat cu asta acum, pentru că te-am iubit
cât de bine am putut.
Şi ţi-am dat ceea ce ai dorit.
Mă simt bine în privinţa asta. Te-am ajutat să devii
scriitoarea care ai dorit atât de mult.
Memoriile tale dureroase despre dr Nicky au reprezentat teza de deschidere,
dar am cârpit împreună acest manuscris
din toate piesele tale care s-au potrivit a fi printate.
Cartea este a ta, Beck, iar asta te-a făcut celebră.
Este trist că nu eşti aici să vezi asta,
dar ştiu că te-ai bucura foarte mult.
- Deci, California. - Da. Este minunat.
Ai obţinut slujba. Lui Paco o să-i placă.
Da, aşa cred. Vremea este atât de bună.
- Deci, Ron? - A dispărut subit.
Nu înţeleg, dar
toată lumea ştia că era un individ cu probleme.
Avea datorii la jocuri de noroc, cine ştie.
Este mai bine aşa.
Ştiu că nu am fost mereu cea mai drăguţă,
dar...
îţi mulţumesc că ai fost mereu atât de bun cu fiul meu.
Asta-i... nimic.
Serios.
Da.
Te las să-ţi iei la revedere.
Hei, Pac.
- Îţi voi simţi lipsa. - Şi eu.
Hei, este în regulă
dacă lucrurile sunt dificile câteodată.
Poţi fi în continuare o persoană bună
şi să ai cu adevărat o viaţă bună.
Asta vreau pentru tine.
Acest lucru este bun. Este un nou început.
Poţi lăsa în urmă lucrurile rele.
Da.
Şi tu.
Încerc. Chiar o fac.
Dar trebuie să recunosc,
devine tot mai dificil să trăieşti cu atât de multe dureri sufleteşti.
Şi sunt zile în care nu mai cred în iubire.
Îmi tot spun să-mi menţin inima deschisă,
că într-un final, m-am înşelat în privinţa ta.
Fiecare relaţie ne învaţă lecţii dificile, nu-i aşa?
Acesta este darul lor, să ne pregătească pentru ziua
când cineva, poate aceea, intră cineva
care ar putea să ne iubească cu adevărat...
Şi noi putem să-i iubim cu adevărat.
Măi, să fie!
Bună.
Cine eşti?
Ai această glugă.
Nu îţi place să fii privită.
Dra picioarele tale nu sunt acoperite.
Îţi place să atragi puţin atenţia.
Bine, voi muşca.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
YOU Sezonul 01, ep 10-"Bluebeard's Castle"
Bună, iepuraş.
Candace.
- Eşti... - În viaţă.
Da. Aşadar...
cred că avem câteva afaceri nerezolvate despre care trebuie să discutăm.
Sfârşitul sezonului 1