Am ştiut că totul se va termina cu bine!
Draga Lydia! Se va mărita.
Bunul meu frate! Am ştiut cum o să fie. Am ştiut c-o să aibă grijă de toate!
Oh, dar hainele! Şi bine-nţeles, va trebui să se mărite la Longbourn.
Ce prostie, să se mărite în Cheapside!
Trebuie să se mărite la biserica din Longbourn, unde pot s-o vadă toţi prietenii.
Nu e posibil. Trebuie să înţelegi.
Nu înţeleg! Ce e de înţeles? De ce ar trebui să fie aşa?
Trăieşte cu dl Wickham în Londra. Dacă ar veni acasă nemăritată...
Cred că ai dreptate, dacă pui aşa problema! Dar e aşa de supărător.
Unchiul tău a fost atât de indiscret! De ce a luat totul asupra lui?
Mama, suntem foarte îndatoraţi dlui Gardiner.
Cred că dat o grămadă de bani ca să plătească datoriile dlui Wickham.
- Mai mult decât vom putea să-i dăm înapoi. - Şi de ce nu ar fi dat?
Cine altcineva ar fi trebuit să dea banii, dacă nu unchiul tău?
Mama!
Oh, bine! Sunt atât de fericită! Am o fata măritată. Şi are doar 16 ani.
"Dna Wickham". Ce bine sună!
Oh, dar hainele de nuntă!
Lizzy, du-te jos la tatăl tău şi întreabă-l cât îi va da.
Jane, cum o să ma-mbrac, o să mă duc la Meryton şi am să-i spun dnei Philips!
Suna să vină Hill! Sunt sigură că o gură de aer îmi va face bine.
Şi o să-i fac o vizită lui Lady Lucas şi dnei Long.0h, Jane!
- Papa. - Jane, ce veşti bune!
0h, unde e Hill? 0h, Hill, ai auzit veştile?
Închide uşa, Lizzy.
Şi o să bei şi un pahar de punch ca să te bucuri...
Iată că se bucura totuşi, cineva.
Dar ţinând cont de ceea ce gândeam acum câteva ore,
nu e chiar atât de rău, nu-i aşa?
- Crezi că unchiul a dat mulţi bani? - Da.
Wickham e un prost dacă o ia cu mai puţin de 10,000 de lire.
10,000 de lire!
Doamne fereşte! Cum vom putea da măcar jumătate din aceasta suma înapoi?
Mi-aş dori să am o sumă anuală să mituiesc tineri să-mi ia fetele de nevastă,
dar mărturisesc că n-am.
Motivul a fost, normal, faptul că am vrut să am un fiu.
El ar fi moştenit în întregime averea mea,
având astfel grija de văduva mea şi de ceilalţi copii.
Atunci când am renunţat să mai avem un moştenitor
mi s-a părut că e cam târziu să facem economii.
- Nu aveai cum să prevezi asta, tata. - Ar fi trebuit să am mai mare grijă de voi.
Satisfacţia de a câştiga în faţa celui mai prost om din Marea Britanie,
ar fi fost binevenită.
Aşa cum e acum, totul a fost făcut cu un foarte mic deranj pentru mine.
Ţinând cont de cât voi economisi din banii de buzunar ai Lydiei,
O să am cu 10 lire mai mult pe an.
Mi-e ruşine de mine, Lizzy.
Dar să nu disperi, îmi va trece...
.. şi probabil mai repede decât ar trebui.
Unde e toată lumea?
Dragii mei. Ne-am adunat aici în casa Domnului.
Dl Wickham îşi va da demisia din poliţie şi va pleca într-un regiment în nord.
Din fericire, unii din foştii lui prieteni
sunt gata să-l ajute să-şi găsească un serviciu.
I-am scris colonelului Forster pentru a-i cere
să-i plătească pe creditorii dlui Wickham din Brighton,
pentru care voi garanta eu.
"Poate veţi fi atât de bun să faceţi la fel cu creditorii lui din Meryton,"
"cu care alipesc o listă la această scrisoare."
"Sper doar că nu ne-a ascuns ceva". Să sperăm că nu.
"Imediat cum se vor căsători, vor pleca imediat la regimentul lui în Newcastle,"
"doar dacă nu sunt invitaţi mai întâi la Longbourn."
Oh, da, dragă domnule Bennet, binenţeles că trebuie să treacă pe-aici!
Mi-e dor de draga mea Lydia! Şi de dragul meu Wickham, bine-nţeles.
Dar este şocant ca săraca Lydia să fie gonita din Brighton.
Toţi ofiţerii o plăceau!
Erau acolo câţiva tineri de care-i plăcea foarte mult.
Le va lipsi tot atât de mult cât îi vor lipsi ei.
Ofiţerii ăştia din nord s-ar putea să nu fie aşa plăcuţi.
Draga dna Bennet, sunt sigur că fata noastră
va găsi prieteni la fel de prostuţi ca şi ea în Newcastle.
Are talentul de a se da în spectacol oriunde ar merge.
Dacă pleacă din Brighton, ar trebui să vină în Hertfordshire şi să locuiască lângă noi.
Haye Park ar fi potrivit, dacă Gouldings-i l-ar părăsi.
Sau casa cea mare din Stoke, dacă sufrageria ar fi mai mare.
- Sau Purvis Lodge. - Oh, no dragă, nu Purvis Lodge!
Podul este oribil!
Dna Bennet, înainte să cumperi una, sau toate aceste case, hai să ne-nţelegem.
Într-o singură casa din aceasta regiune nu vor intra niciodată.
Dl şi dna Wickham nu vor fi niciodată bineveniţi la Longbourn.
Doamne! Pare un veac de când n-am mai fost la Longbourn.
Şi voi sunteţi toţi neschimbaţi!
Draga Lydia, în fine!
Oh, parcă-i mai crescut! Oh, ce dor ne-a fost de tine.
Noi am fost prea fericiţi ca să ne fie dor de voi!
Iată-ne! Nu-i aşa că am un soţ chipeş?
Aşa e, draga mea! Sunteţi binevenit, domnule
Sunteţi foarte bună, doamna, ca întotdeauna.
Oh, lasă-mă să te sărut, atunci!
Haideţi să intrăm?
Nu, Jane. Îţi iau eu locul acum.
Trebuie să stai mai în spate, Pentru că sunt femeie măritată acum!
"Dna Wickham"!
Doamne, ce ciudat suna!
Cum îţi place soţul meu, Lizzy? Trebuie că mă invidiezi. Nu ţi-a plăcut odată de el?
Ba deloc.
Ce păcat că n-am mers toate la Brighton.
Aş fi putut să vă găsesc câte un soţ la fiecare!
Mulţumesc, dar mie nu îmi place modul tău de a alege bărbaţi.
Nu-i aşa ca soţul meu călăreşte bine?
Colonelul Forster zice că e la fel de bun ca oricare alt ofiţer din regiment.
Aş fi vrut să fi purtat haina roşie la nunta şi să avem o gardă de onoare,
dar nici un ofiţer nu s-a putut învoi.
Nu a fost nimeni în afara unchiului, mătuşii şi a dlui Darcy.
Dl Darcy?
- Domnul Darcy a fost la nuntă? - Cineva trebuia să fie cavaler de onoare.
Aş fi vrut să fie Denny sau unul din prietenii noştri... Oh, Doamne!
Oh, Doamne, am uitat.
Nu trebuia să spun nimic! Şi le-am promis că n-o să spun.
Ce va zice Wickham acum?
Trebuia să fie secret!
Draga mătuşa, scrie-mi şi fă-mă să înţeleg cum de a fost el acolo.
Doar dacă nu ai jurat şi tu să nu spui, ca Lydia.
Draga nepoată, trebuie să mărturisesc ca scrisoarea ta mă surprinde.
Dacă nu ştii ce rol a jucat dl Darcy în realizarea acestei căsători,
lasă-mă să te lămuresc imediat. Dl Darcy ne-a făcut o vizită neaşteptată...
.. şi astfel, draga Lizzy, Dl Darcy nu a acceptat nici o contrazicere.
A insistat să facă totul singur şi să suporte toate cheltuielile.
Tot ce s-a făcut, a realizat de unul singur.
Unchiul tău, în loc să i se permită să fie folositor nepoatei sale,
a trebuit să accepte să fie creditat pentru ce nu a făcut.
Trebuie să insist.
Vina este a mea şi tot eu trebuie s-o rezolv.
Mândria mea a fost de vină că nu am făcut cunoscut mai devreme caracterul lui Wickham.
Dacă nu aş fi crezut că este sub valoarea mea
să fac cunoscute aspecte din viaţa mea privată,
caracterul său ar fi fost cunoscut.
Domnule Darcy, cred că luaţi prea mult asupra dumneavoastră
Trebuie să insist, domnule Va sigur că aceasta e o problemă care mă priveşte.
Orice argument este inutil.
Responsabilitatea este a mea. Nu voi ceda.
Draga sora!
- Mă tem că ţi-am întrerupt reveria. - Aşa este.
Dar asta nu înseamnă neapărat ca întreruperea nu este binevenită.
Mi-ar părea rău dacă nu ar fi. Noi am fost tot timpul buni prieteni.
Aşa este.
Vreţi să facem o tura împreună, sora?
Am fost surprins să-l văd pe Darcy în oraş luna trecută.
Am trecut unul pe lângă celălalt de câteva ori.
Mă întreb ce ar fi putut să facă acolo.
Poate că se pregătea de nuntă... cu dsoara de Bourgh.
Da, da, poate.
Trebuie că a fost ceva deosebit, de l-a adus acolo în această perioada a anului.
Fără nici o îndoială.
L-aţi văzut când aţi fost la Lambton? Am înţeles de la Gardineri că da.
Da. Mi-a făcut cunoştinţă cu sora lui.
- Ţi-a plăcut de ea? - Da, foarte mult.
Ei bine, am auzit că purtarea ei s-a mai îmbunătăţit în ultimii doi ani.
Când am văzut-o ultima dată, nu promitea mult.
Îmi pare bine că ţi-a plăcut de ea. Poate ca până la urmă va ieşi ceva bun din ea
Cred că aşa va fi. A trecut de vârsta marilor încercări.
- Aţi trecut prin Kympton? - Nu-mi amintesc...
Am menţionat numele pentru că acolo ar fi trebuit să trăiesc.
Şi cum v-ar fi plăcut să ţineţi slujbe?
Foarte bine.
Am auzit că a fost o vreme în care nu vă
plăcea atât de mult ca acum să ţineţi slujbe.
Chiar că aţi fi renunţat la parohie şi că aţi fost compensat
pentru aceasta cum se cuvine.
Ei bine.
Haide, domnule Wickham, suntem frate şi sora acum.
Să nu ne certam din cauza trecutului.
- Oh, Lydia, când ne vom mai vedea? - Nu în următorii doi-trei ani, poate.
Doi sau trei ani. Oh, ce-o să mă fac?
Şi domnul Bennet e aşa de crud să refuze să ne ducă în Nord!
- Eu o să refuz oricum. - Ţine-ţi gura, copila!
Oh, Lydia! O să-mi scrii des, nu-i aşa?
Nu ştiu. Noi, femeile măritate nu prea avem timp de scris.
Surorile mele îmi pot scrie. Tot nu au altceva mai bun de făcut.
Lydia! Domnule Wickham, ai grijă de fata mea!
O să am, doamna, cât de bine pot.
Şi mulţumesc doamna şi dumneavoastră, domnule,
pentru bunătatea şi ospitalitatea dumneavoastră.
Şi vouă cumnatelor mele. Care-mi sunteţi dragi cum numai surorile pot fi.
Dar trăsura aşteaptă. Datoria şi onoarea mă cheamă în nord. Deci haide, dragă!
Haideţi să nu ne luam adio, ci, cum spun francezii: Au revoir!
E cel mai plăcut om pe care l-am văzut!
Ne zâmbeşte prosteşte şi ne iubeşte pe toţi.
Sunt foarte mândru de el. Îl provoc chiar pe Sir William Lucas să găsească un aşa ginere.
Soră! Sora! Ai auzit noutăţile?
Dl Bingley s-a întors la Netherfield, şi tot oraşul vorbeşte numai despre asta!
Te asigur că aceste veşti nu mă tulbură, Lizzy.
Sunt fericită de un singur lucru. Că nu a dus nici o doamnă cu el.
Dacă e doar o partidă de vânătoare, nu-l vom vedea prea des.
Nu că m-aş teme de mine însumi... dar mă gândesc la ce va zice lumea, Lizzy.
Atunci nu voi zice nimic... cu toate că sunt tentată.
E greu pentru un bărbat să nu poată să vină la o casă
pe care a închiriat-o fără să se facă atâtea speculaţii.
Exact aşa gândesc şi eu.
- Atunci o să-l lăsăm în pace. - Da.
Opreşte-te, Lizzy.
E aici de trei zile şi tot ne evita!
E numai vina tatălui vostru! Ar fi trebuit să-şi facă datoria şi să-i facă o vizită,
aşa că veţi muri fete bătrâne şi vom fi lăsaţi să murim de foame de către Collins-I!
Anul trecut ai promis ca dacă mă duc să-l vizitez,
se va mărita cu una din fetele noastre,
dar nu s-a întâmplat nimic. Nu mă voi duce oară să fac comisioane degeaba!
Mama! Mama, uite! Cred că vine!
El e? Cred că da!
A venit, Jane! A venit în fine.
- I-aţi rochia albastră. Nu, stai unde eşti! - Cine e cu el?
Nu ştiu, dragă. O cunoştinţă, presupun!
Seamănă cu bărbatul cu care a mai fost pe-aici. Domnul... Ştii, ăla foarte mândru.
Domnul Darcy!
Cred că el e.
Ei bine, orice prieten al dlui Bingley va fi întotdeauna binevenit aici.
Dar trebuie să spun că urăsc să-l văd! Dar sunt hotărâtă să fiu civilizată.
Doar fiindcă e prieten cu domnul Bingley,
dar voi fi doar civilizată. Stai dreaptă, Jane!
Trage-ţi umerii înapoi.
Nu se vede o figură aşa frumoasă ca a ta, dacă te porţi cum trebuie.
Dl Bingley şi domnul Darcy, doamna.
- Domnule Bingley, sunteţi binevenit. - Ce mai faceţi, dna Bennet. Eu...
A trecut mult timp de când nu aţi mai fost pe aici şi
e foarte drăguţ din partea dumneavoastră că ne-aţi făcut o vizită.
Dl Bennet v-ar fi vizitat mai devreme, dacă nu...
Ei bine, sunteţi aici! Sunt încântată!
Şi domnule Darcy, şi dumneavoastră sunteţi binevenit.
Ne-am temut că n-aveţi de gând să mai veniţi.
Lumea zice că veţi pleca până de Sf. Mihail, dar sper că nu e adevărat.
Sună pentru ceai, Kitty.
S-au petrecut multe schimbări de când aţi plecat.
D-şoara Lucas s-a măritat. Şi una din fetele mele!
- Aţi auzit sau poate aţi citit în ziar? - Da, aşa e...
Nu a fost un anunţ prea bun. Spunea doar:
"domnul George Wickham cu d-şoara Lydia Bennet",
să spună cine e tatăl ei sau unde a locuit!
Acum au plecat la Newcastle, şi vor sta acolo mai mult timp.
Aţi auzit că el s-a angajat în armată.
Slavă Domnului că are încă prieteni, cu toate că nu atâţia cât ar merita!
Aveţi de gând să staţi mai mult timp cu ocazia acestei vizite?
Planurile noastre nu sunt încă definitivate,
dar sper să stăm câteva săptămâni.
Sper foarte mult că vom sta câteva săptămâni.
- Cel puţin. - Când vă veţi vana toate păsările,
vă rog să veniţi şi să împuşcaţi câte vreţi pe domeniul dlui Bennet.
Sunt sigur că va fi de acord!
Presupun că vă puteţi aduce şi prietenii, dacă vreţi.
Acum ca această primă întâlnire a trecut, mă simt mai uşurată.
Bun!
Acum ştiu cât pot suporta şi nu voi mai fi luată prin surprindere când va mai veni.
Vom putea să ne întâlnim de-acum ca... nişte cunoştinţe vechi şi indiferente.
Da, foarte indiferente! Jane, ai grijă.
Nu sunt în nici un pericol, Lizzy.
Cred că eşti în pericol să-l faci să se îndrăgostească şi mai mult de tine.
Acum îmi spui că a fost în Londra toate aceste luni? Şi mi-ai ascuns acest lucru?
Da. Nu pot să mă justific în nici un fel.
A fost o presupunere aroganta bazată pe faptul
că nu am putut recunoaşte adevăratele sentimente ale d-soarei Bennet.
N-ar fi trebuit să intervin. A fost greşit ce-am făcut, Bingley, şi îmi cer scuze.
- Recunoşti că ai greşit? - Absolut şi în totalitate.
Atunci, am binecuvântarea ta?
Ai nevoie de binecuvântarea mea?
Nu. Dar aş vrea să o am oricum.
Atunci dă-i drumul.
Adu-mi calul imediat. Grăbeşte-te, omule!
Jane!
Jane! Oh, draga mea Jane!
- Mama, ce s-a-ntâmplat? - A venit!
- Cine a venit? - Domnul Bingley, bine-nţeles!
Grăbeşte-te, grăbeşte-te, hai mai repede jos! Doamne, nu eşti nici pe jumătate gata!
Hill! Hill!
Oh, unde e Hill?
Las-o, Sarah. Trebuie să mergi la d-şoara Bennet chiar acum!
- Du-te şi ajut-o să îmbrace rochia! - Mama! Mama!
Unde e medalionul pe care mi l-a dat Lydia? Mary, l-ai văzut?
Chiar dacă l-aş fi văzut, n-aş şti despre ce e vorba. Nu mă interesează asemenea prostii.
Oh, lasă medalionul, fata! Jane, grăbeşte-te. E aici, e aici!
O să venit jos cât de repede putem. Să meargă Kitty jos, ea e îmbrăcata.
Kitty! Ce legătură are ea? Jane, grăbeşte-te!
Unde e rochia ta de muselina?
Hill! Hill! Unde e Hill?
- Deci l Darcy a plecat în oraş? - Da, doamna, a plecat de dimineaţă.
Ce e, mama?
De ce tot îmi faci cu ochiul?
Ce trebuie să fac?
Să-ţi fac cu ochiul? De ce ar trebui să-ţi fac cu ochiul, fata?
Ce prostie! De ce să fac cu ochiul propriei mele fiice, mă rog?
Dar dacă tot ai întrebat, mi-am adus aminte. Chiar am ceva de vorbit cu tine.
Hai, vino cu mine.
Şi tu, Mary. Hai şi tu!
D-şoara Elizabeth...
E nevoie de dumneavoastră sus.
Lasă-mă să merg la Jane. I-am promis că stau cu ea.
Stai unde eşti. Încă cinci minute vor fi suficiente.
- Oh, mă scuzaţi. - Nu. Nu pleca, Lizzy.
Ei bine?
Oh, Lizzy!
Sunt atât de fericită! E prea mult!
E prea mult! De ce nu poate toată lumea să fie aşa de fericită ca mine?
Mă iubeşte, Lizzy. Mă iubeşte!
Sigur că te iubeşte!
Mi-a zis că m-a iubit tot timpul. N-a crezut...
Trebuie să-i spun mamei. El s-a dus deja să-l vadă pe tata!
Oh, Lizzy, ai fi crezut că lucrurile vor avea un aşa sfârşit fericit?
- Chiar am crezut! - Trebuie să merg la mama.
Oh, Lizzy!
Să ştiu că voi dărui atâta fericire familiei mele dragi!
Cum voi putea îndura atâta fericire?
Întoarceţi-vă mâine, domnule, dacă puteţi. O să vânăm împreună dacă doriţi.
Sunt puţini oameni a căror companie o tolerez.
Cred că dumneavoastră aţi putea fi unul din ei.
- Mulţumesc, sir. O să vin bucuros. - Foarte bine. Plecaţi acum.
Pe mâine!
Jane, felicitări. O să fi o femeie foarte fericită.
Mulţumesc, tata.
- Cred că o să fiu. - Eşti o fată bună.
Sunt sigur c-o să vă potriviţi.
Sunteţi atât de curtenitori încât nu veţi rezolva niciodată nimic.
Papa!
Atât de creduli încât toţi servitorii vă vor fura!
Nu!
Atât de generoşi încât vă veţi depăşi venitul.
Să-şi depăşească venitul! Ce tot vorbeşti? Nu şti că are 5.000 de lire pe an?!
Oh, draga mea Jane! Sunt aşa de fericită!
Oh, am ştiut că aşa se va întâmpla! Ştiam că nu eşti atât de frumoasa degeaba.
E cel mai chipeş om pe care l-am văzut!
Lizzy. Dacă te-aş putea vede şi pe tine fericită.
Dacă ar exista un bărbat la fel şi pentru tine.
Chiar dacă mi-ai da 50 de astfel de bărbaţi...
.. N-aş putea fi aşa de fericită ca tine.
Până când nu voi avea bunătatea ta, nu voi putea avea fericirea ta.
Dar... poate că dacă voi fi foarte norocoasă,
aş putea întâlni un alt domn Collins!
Mama, Lizzy, veniţi să vedeţi! A sosit o cea mai mare caleaşca posibila.
Ce hol mic!
Dacă vreţi să aşteptaţi, Excelenta, O să anunţ că aţi venit.
Nu n-o să aştept!
Unde e? E în sufragerie?
Lady Catherine de Bourgh.
Această doamnă presupun că e mama dumneavoastră.
Da, aşa e. Mama, dânsa e Lady Catherine de Bourgh.
Şi aceasta, una din surorile dumneavoastră.
Da, doamna. Este una din cele mai mici. Cea mai mica s-a măritat de curând.
Aveţi o grădină foarte mică aici.
Şi ăsta trebuie că e cea mai nepotrivită camera de stat în serile de vară.
Ferestrele sunt spre vest.
Aşa este, doamna, dar nu stăm niciodată aici după cină.
- Am... - D-şoara Bennet.
Se pare că e un colţişor de o frumuseţe sălbatica pe o latură a peluzei.
Aş vrea să mă plimb puţin acolo, dacă îmi vei face plăcerea să mă însoţeşti.
Probabil că aţi înţeles deja motivul călătoriei mele, d-şoara Bennet.
Vă înşelaţi, doamna. Nu îmi pot explica motivul
pentru care ne onoraţi cu vizita dumneavoastră.
Dsoara Bennet, ar trebui să ştiţi că nu sunt o persoană de care să îţi baţi joc.
Dar oricât de nesincera vreţi să fiţi, eu nu voi fi aşa.
Mi-a fost adus la cunoştinţa acum două zile un zvon de o natura foarte alarmanta.
Mi s-a spus nu numai ca sora dv se va mărita avantajos,
dar ca dumneavoastră, dsoara Elizabeth Bennet,
vă veţi căsători în curând cu nepotul meu, domnul Darcy!
Cu toate că ştiu că trebuie să fie o minciună grosolană,
am plecat imediat încoace, pentru ă-mi face cunoscute sentimentele.
Dacă presupuneţi că este imposibil, mă întreb ce v-aţi propus venind aici?
Am venit să insist ca acesta veste să fie contrazisă imediat de toată lumea!
Venirea dumneavoastră la Longbourn va fi luată ca o confirmare,
dacă acest zvon exista.
Nu pot accepta aşa ceva. Dsoara Bennet, insist să mi se dea satisfacţie!
V-a cerut în căsătorie nepotul meu?
Excelenta dumneavoastră aţi spus că e imposibil
Aşa ar trebui, dar farmecele şi atracţia dumneavoastră
l-ar putea face să uite ce datorează familiei şi lui însuşi.
L-aţi fi putut fermeca!
Dacă aşa am făcut, aş fi ultima să recunosc.
Dsoara Bennet, ştiţi cine sunt eu?
Nu am fost obişnuită cu un asemenea limbaj.
Sunt rudă lui cea mai apropiată şi e dreptul
meu să fiu la curent cu toate relaţiile sale.
Dar nu şi cu ale mele, iar o asemenea purtare nu mă va face să fiu mai explicită.
Vreau să fie foarte clar.
Această alianţă, la care zici ca aspiri, nu va avea loc niciodată.
Dl Darcy este logodit cu fata mea. Acum, ce poţi spune?
Doar atât: dacă este aşa, nu aţi avea nici un
motiv să presupuneţi că mi-a cerut mâna.
Acest aranjament între ei este mai deosebit.
Încă din copilărie au fost meniţi unul altuia.
A fost dorinţa mamelor lor.
Încă de când era ea în leagăn, am plănuit această logodnă.
Că acum să fie împiedicata de pretenţiile neruşinate
ale unei tinere fără o familie cunoscută,
legături sau avere? Trebuie să îndur asta? Nu cred!
Legătura voastră ar fi o neruşinare!
Numele dumneavoastră nu va fi pomenit niciodată de vreunul dintre noi
Asta chiar că ar fi o nenorocire.
Încăpăţânată fată! Mi-e silă de tine.
Nu sunt obişnuită să nu-mi ţin promisiunile!
Acest lucru va face situaţia Excelenţei Voastre cu atât mai de plâns,
dar nu va avea nici un efect asupra mea.
Să nu mă întrerupi!
Dacă ai fi înţelegătoare, nu ai vrea să-ţi părăseşti mediul în care ai crescut!
Lady Catherine, căsătorindu-mă cu nepotul dvs nu consider ca părăsesc acest mediu.
El e un gentleman, iar eu sunt fata unui gentleman. Până acum suntem egali.
Dar mama ta? Unchii şi mătuşile tale? Să nu crezi că nu ştiu situaţia lor.
Dacă nepotul dumneavoastră nu are nimic împotriva acestora,
părerea dvs nu mai contează.
Spune-mi o dată pentru totdeauna, eşti logodită cu el sau nu?
Nu.
Şi îmi promiţi că nu vei intra într-o asemenea legătura?
Nu voi face o asemenea promisiune şi vă rog să nu mă mai deranjaţi
cu întrebări referitoare la acest subiect.
Nu aşa repede, te rog! Mai am ceva să-ţi spun.
Fuga sorii tale mai mici. Ştiu totul despre asta!
O asemenea tânăra să fie cumnată nepotului meu?
Vor fi umbrele de la Pemberley murdărite în asemenea hal?
Vă rog să încetaţi.
M-aţi jignit în toate felurile posibile. Vă rog să-mi permiteţi să mă întorc în casă.
Nu aveţi deci nici un respect pentru onoarea nepotului meu?
Nesimţita, orgolioasa fata!
Refuzi să-mi faci pe plac?
Refuzi să faci ceea ce-ţi cere datoria, onoarea, recunoştinţa?
Eşti hotărâtă să-l ruinezi, şi să-l faci de râs în faţa întregii lumi!
Sunt hotărâtă să acţionez aşa cum, după părerea mea, voi fi fericită,
fără să ţin cont de părerea dumneavoastră, sau a oricărei
alte persoane care mă cunoaşte atât de puţin.
Şi acesta este ultimul dumneavoastră cuvânt?
Foarte bine. Voi şti cum să acţionez!
Nu vă spun la revedere, dsoara Bennet.
Nu am să trimit salutări mamei dumneavoastră Nu meriţi o aşa atenţie
Sunt profund nemulţumită. Dă-i drumul!
Lizzy, Lizzy! Tocmai voiam să te caut. Intră puţin.
Am primit această scrisoare azi dimineaţă, care m-a lăsat perplex.
- De la domnul Collins. - Ce ar putea spune?
Începe prin a ne felicită pentru apropiată nunta a fiicei mele mai mari,
nu-ţi voi pune la încercare inteligenta
citindu-ţi pasajele referitoare la acest subiect.
Ah, da. Aici, aici.
"Fata dumneavoastră Elizabeth, se presupune că
nu va mai purta mult timp numele de Bennet,"
"după ce sora să mai mare a renunţat la el, iar viitorul ei partener în viaţa
"poate fi văzut ca unul din cele mai importante figuri din ţară."
Pot să ghiceşti despre cine e vorba, Lizzy? Acum se va vedea.
"Motivele pentru care vă avertizez cu privire la acest lucru sunt unrmătoarele:"
"Mătuşa să, Lady Catherine de Bourgh, nu priveşte această alianţă cu ochi buni."
Vezi tu, este vorba de dl Darcy. Dl Darcy dintre toţi bărbaţii!
Care nu să uita la o femeie decât ca să-i vadă defectele! Nu-i aşa că e distractiv?
Da.
Dl Darcy, care probabil că nu s-a uitat niciodată în viaţa lui la tine!
Admirabil! Dar Lizzy, arăţi de parcă nu te-ar amuză.
N-o să faci pe doamna şi să te preţinzi supărată de o asemenea scrisoare fără sens?
Oh, nu, e foarte distractiv. Dar e aşa de ciudat.
Ce a spus Lady Catherine de Bourgh?
Presupun că a venit ca să-ţi spună că nu-şi da consimţământul
Ce ar fi viaţa asta, dacă nu i-am face pe vecini să radă,
iar nu-i să ne distrăm pe seama lor la rândul nostru?
Adevărat, adevărat.
Dl Bingley şi domnul Darcy, doamna.
- Bună ziua tuturor! - Domnule Bingley.
Ce zi frumoasă. Ce-ar fi să mergem până în Meryton?
Lizzy!
Te superi dacă mă duc s-o vizitez pe Maria Lucas?
Nu, deloc.
Domnule Darcy.
Nu pot să mai stau fără să vă mulţumesc
pentru bunătatea pe care i-aţi arăta-o sărmanei mele surori.
De când am aflat, ard de narăbdare să vă spun cât sunt de recunoscătoare,
pentru familia mea şi pentru mine.
Nu trebuie să o învinovăţiţi pe mătuşa mea
pentru că mi-a spus. Lydia s-a dat de gol prima,
şi nu am mai avut odihna până nu am aflat tot adevărul.
Ştiu cât trebuie să vă fi deranjat şi ce umilitor a fost pentru dumneavoastră.
Vă rog să mă lăsaţi să vă mulţumesc
din partea familiei mele, deoarece ei nu ştiu cui îi sunt atât de îndatoraţi.
Dacă vreţi să-mi mulţumiţi, faceţi-o doar în numele dumneavoastră.
Familia dumneavoastră nu îmi datorează nimic.
Cu toate că îi respect, m-am gândit numai la dumneavoastră
Sunteţi prea generoasă ca să vă râdeţi de mine.
Dacăsentimentele dumneavoastră sunt tot acelea din aprilie, spuneţi-mi.
Sentimentele şi dorinţele mele sunt neschimbate.
Dar un singur cuvânt al dumneavoastră mă va face să nu
mai aduc vorba niciodată despre acest subiect.
Oh, sentimentele mele...
Sentimentele mele sunt...
Îmi e ruşine să-mi amintesc ce am spus atunci.
Sentimentele mele sunt atât de diferite.
De fapt sunt exact invers.
Lady Catherine mi-a povestit despre convorbirea pe care aţi avut-o.
Pot să spun că dezvăluirile ei au avut exact efectul contrar.
M-a învăţat să sper, cum nu mai sperasem niciodată.
Dacă aţi fi hotărât să acţionaţi împotriva mea i-aţi fi făcut cunoscut asta.
Da, ştiţi că sunt destul de sinceră să fi făcut asta!
După ce v-am spus atâtea în faţă, nu aş fi avut scrupule
să fac acest lucru în faţa tuturor cunoştinţelor dumneavoastră
Ce mi-ai spus şi eu nu am meritat?
Purtarea mea de-atunci a fost de neiertat. Nu pot să mă gândesc la asta fără aversiune.
Nu voi uita niciodată reproşurile dumneavoastră.
"Dacă v-aţi fi purtat într-o manieră mai cavalerească".
- Cât m-au torturat aceste vorbe! - Nu m-am gândit niciodată că vor fi simţite astfel.
Pot să cred asta. M-aţi crezut cu siguranţa lipsit de orice sentimente curate.
Nu o să uit niciodată expresia dumneavoastră
Aţi spus că nu m-aş fi putut adresa în nici un fel
astfel încât să acceptaţi propunerea mea.
Vă rog să nu mai repetaţi ce am spus atunci!
Nu, am fost un egoist toată viaţa mea.
Copil fiind, mi-au fost recomandate principii bune, dar am fost
lăsat să le aplic într-o manieră plină de mândrie şi înfumurare.
Şi probabil că aşa m-aş fi purtat şi acum, dacă n-aţi fi fost dumneavoastră.
Dragă, iubita Elizabeth!
Logodită cu domnul Darcy!
Nu, glumeşti. E imposibil!
Ce început prost! Dacă tu nu mă crezi, atunci nimeni n-o să mă creadă.
Vorbesc foarte serios. El încă mă iubeşte şi suntem logodiţi.
Nu poate fi adevărat. Ştiu cât de mult îl urăşti!
Nu, totul e dat uitării! Poate că nu l-am iubit întotdeauna cum îl iubesc acum.
Dar... în asemenea cazuri o memorie bună e de neiertat.
Draga Lizzy, fi serioasă te rog.
- De când îl iubeşti? - Nu ştiu, totul a venit treptat.
Dar cred că trebuie să-mi fi dat prima dată seama
când i-am văzut frumosul domeniu la Pemberley!
Lizzy!
Nu eşti în toate minţile să-l accepţi pe acest om, Lizzy?
Nu l-ai urat dintotdeauna?
- Papa... - I-am dat acordul meu.
Este, într-adevăr, genul de om, căruia nu i-aş putea refuza niciodată nimic.
Dar gândeşte-te bine. Ştiu cum eşti, Lizzy.
Copila mea, nu mă fă să sufăr văzându-te
incapabilă să-ţi respecţi partenerul de viaţă.
E bogat, e adevărat, dar te va face oare fericită?
Ai şi alte obiecţi în afară de faptul că tu crezi că îmi este indiferent?
Nici una. Toţi îl ştim că un om mândru, neplăcut,
dar asta n-ar însemna nimic dacă tu l-ai plăcea.
Aşa e. Îmi place.
Îl iubesc.
Mândria lui nu e deloc deplasată Este foarte plăcut.
Dacă ai ştii cât de generos poate fi.
Nu mi-a plăcut întotdeauna de el,
dar acum îl iubesc atât de mult.
Este cu adevărat cel mai bun om pe care l-am cunoscut.
Ei bine, dragă, dacă aşa stau lucrurile te merita
Nu aş fi putut să te dau cuiva mai puţin valoros, Lizzy.
Dragii mei, ne-am adunat aici în lăcaşul Domnului şi în faţa acestei adunări,
să-i unim pe acest bărbat cu această femeie...
.. şi pe acest bărbat cu această femeie
în sfânta căsătorie, care este o stare onorabilă,
creată de Dumnezeu în timpul în care omul era pur,
însemnând uniunea dintre Iisus Christos şi biserica Să,
şi de aceea nu trebuie luată cu uşurinţa sau în deradere,
pentru a satisface dorinţele carnale ale oamenilor,
ci cu cuvinta, discreţie şi sobrietate,
şi cu frica lui Dumnezeu, cum se cuvine,
ţinând cont pentru ce a fost menită instituţia căsniciei.
În primul rând a fost menită pentru a da naştere la copii.
Apoi, ca un leac împotriva păcatului,
şi a concubinajului.
În al treilea rând,
pentru ajutorul, alinarii şi al companiei pe care şi le vor oferi unul celuilalt,
atât la bine, cât şi la rău,
În această sfânta unire vor fi legaţi şi aceste persoane prezente aici.
Trei fete măritate!
Domnule Bennet, Dumnezeu a fost foarte bun cu noi!
Da, aşa s-ar părea.
TVQS (Tv Quality Subtitle) www.titrari.com