101 DALMAŢIENI
LONDRA
Salut, Pongo!
Am auzit despre braconarea
speciilor de animale sălbatice pe cale de dispariţie,
dar nici un animal în captivitate nu a fost omorât pentru blana sa.
Grupurile pentru protecţia animalelor care supraveghează această contrabandă
ne-au spus că un tigru siberian alb este atât de rar,
încât o ofertă a blănii sale ar atrage atenţia organelor legii.
Cu puţin înainte de zorii acestei dimineţi,
paza Grădinii Zoologice din Londra a descoperit trupul Jupuit de blană
al unei femele de tigru siberian, Sue Ling.
Poliţia crede că acest omor
a fost comandat de un colecţionar particular.
Oribil! Cine ar face aşa ceva?
Dacă aşa se poate întâmpla într-o Grădină Zoologică,
trebuie să ne punem întrebarea
dacă animalele sălbatice mai sunt în siguranţă.
Sunt Tim Ryan, în direct de la Grădina Zoologică din Londra.
Inspirat din romanul "101 Dalmaţieni", de Dodie Smith.
E o zi proastă pentru regatul animalelor.
Într-o zi, Pongo, foarte curând, îl voi vinde.
Altfel, în curând, o să mănânc ce rămâne de la masa ta.
Exagerez. Mergem?
Nu e chiar atât de rău,
dar e important ca întâlnirea să decurgă bine.
Ştii că am emoţii la întâlniri.
Când am emoţii, spun ce nu trebuie.
Şi risc să rămân fără slujbă.
Are cele mai bune instincte din industrie.
De la vârsta de şase ani, a prezis în fiecare an
care va fi cel mai bun joc de pe piaţă.
Ei?
Ce părere ai?
Grafica e bună, e destul de distractiv,
personajele sunt reuşite.
Dar nu vreau un joc în care personajul negativ să fie un hingher.
Nici măcar fetelor nu le va plăcea jocul acesta.
Îmi pare rău, prietene.
Aşteaptă! Dacă personajul negativ ar fi mai reuşit?
Cineva pe care îl urăşti cu adevărat.
Nu ura e importantă, ci dorinţa de a-l anihila.
Bună dimineaţa, doamnă!
Biroul drei De Vil. Aşteptaţi, vă rog.
Vă răspund imediat. Biroul drei De Vil!
Bună dimineaţa, dră De Vil!
- Anita, draga mea! - Bună dimineaţa, Cruella.
Ce căţeluş drăgălaş!
- E pătat? - Da, e dalmaţian.
- Sursa ta de inspiraţie? - Da.
- Are păr lung sau scurt? - Scurt.
Aspru sau mătăsos?
- E puţin aspru. - Ce păcat!
Era foarte fin, când era mică.
Suntem salvaţi! Trebuie să vorbim ca între fete.
Vino în biroul meu. Adu şi schiţele.
Povesteşte-mi mai multe despre pete.
Am creat haine cu pete de leopard în anii '80.
Petele dalmaţienilor sunt diferite.
- Prietenoase. - Îmbietoare.
- Clasice. - Nu de prost gust.
Exact. Îţi plac petele, Frederick?
Nu. Credeam că anul acesta preferăm dungile.
Ce soi de angajat ascultător eşti tu?
De care vrei să fiu?
Frederick, încep să văd pete în faţa ochilor.
Cât ne-ar costa să refacem linia pentru anul viitor?
- Milioane. - Ne-o putem permite?
- Da, însă... - Mulţumesc. Pleacă.
Trebuie să vorbesc cu Anita.
Alonzo?
Ai întrebat-o pe Anita dacă ar vrea ceva de băut?
Nu-mi trebuie, mulţumesc.
Ia loc, te rog.
De când lucrezi pentru mine?
În august trecut s-au împlinit doi ani.
Te-ai descurcat excelent.
- Nu ieşim împreună, nu? - Nu.
Şi nu eşti foarte cunoscută, în ciuda talentului tău evident.
Celebritatea nu înseamnă prea mult pentru mine.
Schiţele tale sunt originale şi clare.
Nu sunt pretenţioase, nu sunt prea încărcate.
Se vând bine.
Într-o zi, concurenţa îşi va da seama de valoarea ta
şi mi te va fura.
N-aş părăsi slujba aceasta pentru alta.
- Serios? Dar pentru ce? - Nu ştiu.
În cazul în care aş întâlni pe cineva Şi nu mi-aş mai putea continua cariera.
- Din cauza căsătoriei? - Poate.
Din cauza căsătoriilor am pierdut mai multe femei
decât din cauza războiului, a foametei, a bolilor şi a dezastrelor.
Ai talent, draga mea. Nu-l irosi.
Nu trebuie să vă faceţi griji. Nu am nici o intenţie de a mă căsători.
- Slavă Domnului! - Trebuie să mă întorc la treabă.
Da, te rog. Alonzo!
Schiţa.
Ia schiţa din mâna Anitei şi dă-mi-o! E chiar atât de greu?
Mulţumesc. Acum pleacă.
Stai undeva până când voi avea nevoie de tine.
Îmi stă bine în haine cu model de dalmaţian.
Totuşi, aş vrea să fac o mică rectificare.
Am putea să le facem din în.
Ar fi uimitoare din blană.
Dar pentru Chesterton Trials, din aprilie, ar fi nepotrivit.
Dar este singura mea dragoste. Trăiesc doar pentru blană.
Venerez blana.
Există vreo femeie pe lumea asta care să nu o adore?
Dă-i-o Anitei.
- Amuzant, nu? - Ce anume?
Dacă facem această haină din blană,
ar fi ca şi cum m-aş îmbrăca cu câinele tău.
Iartă-mă, n-am crezut că o să dureze atât.
Dacă aş vinde un joc, ne-am putea cumpăra o maşină.
Pongo!
Încetineşte!
Mai încet!
Întoarce!
Ai grijă!
Opreşte-te!
Nu cred că a făcut-o intenţionat.
Haide, Perdy!
Acum încetează. Haide! Dă-i drumul!
Adu-o! Bravo! Haide, adu-o înapoi!
Vino aici! Bravo!
Din nou!
Pongo!
Bună! Tu cine eşti?
Te-am prins! Eşti foarte isteţ.
- Toată lumea s-a distrat de minune. - Dă-i drumul câinelui!
- Nu te băga, doamnă. - Opreşte-te sau te lovesc!
Nu e o zi bună pentru a mă ameninţa.
Nu-mi pasă, oricum o să te lovesc.
- Bine. - Bine, te-am avertizat!
Acum dă drumul căţelului meu sau te lovesc din nou!
Căţelul tău?
Da, e câinele meu. Vrei să-i dai drumul?
Scuză-mă.
E fetiţă.
Bună, Pongo!
Mă scuzaţi, doamnă. Îmi pare rău, e greşeala mea.
- Ce ai în poşetă, pietre? - Cărămizi. Îmi pavez grădina.
Când văd o cărămidă aruncată, o iau.
- Şi câte ai găsit astăzi? - Trei.
Trei. La asta mă gândeam şi eu.
- De ce eşti ud leoarcă? - Am înotat în lac.
- Nu e bine. Apa e murdară. - Şi are gust de peşte.
Ţi-ai pierdut un pantof. Ştiai?
Da, ştiam. L-am văzut căzându-mi.
Îmi pare rău.
Credeam că, dacă eşti îndeajuns de prost încât să înoţi în lac,
nu ţi-ai dat seama că ţi-ai pierdut un pantof.
Am intrat cu bicicleta în iaz.
Singura parte nevătămată era capul.
Graţie ţie, acum tacâmul e complet.
Mi-a făcut plăcere să mă agresezi, domnişoară...
Anita. Pe tine te cheamă Roger.
Am citit pe medalionul câinelui tău.
Da. Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Sper că nu te-am alarmat prea mult.
Nu, e în regulă.
Se pare că amândurora ne plac dalmaţienii.
Iar ei se plac reciproc foarte mult.
Pongo, aventura ta romantică
mi-a făcut destule necazuri pentru o zi.
Hai să mergem acasă.
Eşti sigur că te descurci? N-ar trebui să îţi suni doctorul?
Mă simt bine. Succes cu cărămizile!
Dacă ai vreo contuzie, nu e bine să rămâi singur.
Pongo, aş fi putut muri, îţi dai seama?
Îmi rişti viaţa pentru o femeie?
Haide!
Un tip foarte simpatic.
Oamenii nu se nasc proşti.
Îi fac aşa fetele frumoase, în timpul lor liber.
Mergem? Haide!
Mă scuzaţi. Îmi pare rău. Mulţumesc.
Te înşeli.
Încerc doar să mă hotărăsc pe unde să mergem acasă.
N-are nimic de-a face cu Anita, dacă aşa o cheamă.
Perdy! Ce e?
Pongo! Încet!
Opreşte-te!
Perdy, opreşte-te!
Perdy!
Atenţie!
Niciodată n-am fost salvată până acum. Ce incitant!
A fost drăguţ din partea ta să mă săruţi.
Nu era un sărut, era respiraţie gură la gură.
Dar nu mi-a ieşit.
Ar fi trebuit să stai întinsă şi nemişcată.
Cu braţele tale în jurul gâtului meu, n-am reuşit.
- Îmi pare foarte rău. - Nu face nimic.
- A fost o salvare foarte plăcută. - Mulţumesc.
Cred că avem o problemă.
Mi se pare că Pongo s-a îndrăgostit.
Cred că şi Perdy.
De ce e o problemă?
O să le frângem inimile, dacă pleci.
Nu pot să trăiesc cu un dalmaţian în suferinţă.
Sunt foarte nefericiţi când sunt singuri.
- Ar fi bine să ne gândim la ceva. - Sunt de acord.
Mai vrei o ceaşcă de căsătorie? De ceai. O ceaşcă de ceai.
Ai spus "căsătorie".
- Căsătorie? - Aşa ai spus.
Ai vrut să spui "ceai", dar ai spus "căsătorie".
Iartă-mă. Mai vrei o ceaşcă de...
Ceai?
Da.
- Vrei? - Da.
- Da? - Dacă mă rogi...
- Vrei să... - Da.
Pentru că Anita Şi Roger au fost de acord să se unească
prin sfânta taină a căsătoriei, în faţa lui Dumnezeu şi a martorilor,
jurându-şi credinţă unui celuilalt şi pecetluind-o prin schimbul de inele
şi unirea mâinilor, îi declar soţ şi soţie.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh, amin.
Dumnezeu Tatăl, Dumnezeu Fiul, Dumnezeu Sfântul Duh.
Dumnezeu să vă binecuvânteze şi să vă aibă în pază.
Dumnezeu milostivul să vegheze asupra voastră,
să vă apere şi să vă binecuvânteze,
ca să trăiţi împreună în viaţa aceasta
Şi în vecii vecilor, amin.
Amin!
Înainte de a-l cunoaşte, să-ţi spun ceva despre Skinner.
Se spune că, atunci când era mic, un câine i-a sfâşiat gâtul
şi i-a rupt coardele vocale, lăsându-l cu o cicatrice urâtă şi mut.
Nu poate să vorbească deloc.
Uită-te la mine. Fii atent.
Există două lucruri
pe care nu trebuie să le faci în faţa lui Skinner.
În primul rând, să nu te uiţi la cicatricea oribilă de pe gâtul lui.
În al doilea rând, să nu vorbeşti cu el.
- Nici un cuvânt. - Bine.
Ia uite ce cicatrice imensă!
Nu-i de mirare că nu poţi vorbi, amice!
Scuză-mă puţin.
Ai o meserie îngrozitoare, Skinner.
Mă trec fiorii când văd toate creaturile astea moarte.
Îţi mulţumesc, Rază de Soare.
Cum a putut să-mi facă una ca asta?
- Bună dimineaţa, doamnă. - Staţi jos.
- Ceai? - Te rog.
Te rog.
Mulţumesc.
Ce zi frumoasă, doamnă!
Cer senin, păsărelele cântă, se aud râsetele copiilor.
Treci la subiect, imbecilule!
Am un cadou din partea d-lui Skinner.
E magnifică. Bună, frumuseţea mea!
Dumnezeule! Vino cu mine!
Vino cu mine, draga mea! Să văd.
Ai fost mare şi rău, nu?
Da, doamnei îi stă foarte bine în blană de tigru siberian.
Oglindă, oglinjoară, cine e cea mai frumoasă din ţară?
Tu!
Îmi aduc aminte că te pricepeai foarte bine la desen când erai mică.
Pentru mine e un vis împlinit să fiu din nou cu tine,
acum când ţi-ai întemeiat şi tu o familie.
Doică, eu Şi Roger nu suntem pregătiţi să avem un copil.
Ce păcat!
Prima dată căţeluşi, apoi un bebeluş.
Căţeluşi?
Când îl vei vedea pe noul personaj negativ,
o s-o zbugheşti din cameră, de frică.
Te-am prins!
Este cert, draga mea.
Are aspectul unei femei care ştie că va fi mamă.
Uită-te cât e de liniştită. Are ochii blânzi şi umezi.
Chiar dacă nu se vede, poţi să-i simţi zâmbetul.
E zâmbetul nostru atunci când păstrăm un secret preţios.
Acum, că trăieşte şi pentru altcineva, mănâncă mai mult.
Şi, din când în când, fără alt motiv decât propria fericire, suspină.
Cred că ai dreptate. Arată schimbată.
- Dumnezeule! - Ce e?
Anita, cred că vei avea un pui.
Doctor N. Parker. Ginecolog.
Dr. J. Tomkins. Veterinar.
Vă mulţumesc.
Veniţi peste o lună la control, da?
Ne vedem în curând.
Cum e?
Foarte bine. Copilul e sănătos Şi are mărimea normală.
Minunat.
- Cruella! - Anita, draga mea!
Anita! Ce căţei minunaţi!
Tu trebuie să fii Rufus.
Roger. E o plăcere, dră De Vil.
- Ce e o plăcere? - Să vă cunosc.
Ce drăguţ! Aş vrea ca sentimentul să fie reciproc.
Spune-mi, draga mea, te-ai căsătorit cu el pentru câinele său?
Draga mea, îmi lipseşti atât de mult!
Nu-mi place că ţi-ai luat concediu.
Încă lucrez. Ai primit schiţele mele?
Nu e acelaşi lucru. Îmi lipseşte prezenţa ta.
Tu ce faci pentru a-ţi permite să o întreţii pe Anita
într-un asemenea lux?
- Creez jocuri video. - Jocuri video? Glumeşte?
Nu, e foarte bun. Este o industrie în creştere.
Lucrurile acelea îngrozitoare cu care se joacă copiii?
Cineva chiar le creează? Ce lucru fără noimă!
V-a spus Anita veştile? Va avea un copil.
- E adevărat? - Da.
Biata de tine! Îmi pare foarte rău.
Suntem foarte bucuroşi.
- Sper că nu vorbeşti serios. - Ba da.
Ce pot să-ţi spun? Se mai întâmplă şi accidente.
Vom avea şi căţeluşi.
Căţeluşi! Ai fost foarte harnic.
Astea sunt veşti mai bune. Ador căţeluşii.
Mă aştept să-ţi scadă eficacitatea muncii.
Deloc.
Dă-mi de ştire când va avea loc fericitul eveniment.
- Peste opt luni. - Mă refer la căţeluşi, draga mea.
Copiii nu-mi folosesc la nimic.
La revedere, draga mea!
Sunt foarte emoţionat că se nasc căţeluşii.
Ce se va întâmpla când se va naşte copilul?
Cum poţi fi atât de calm?
Doică?
Dumnezeule!
La o parte!
Pot să ajut cu ceva? Poate aveţi nevoie de ajutor.
Dă-te jos şi uită-te pe fereastră să vezi dacă s-au născut căţeluşii.
Pot să împrumut umbrela ta?
Ai grijă cum o deschizi.
S-au născut! S-au născut căţeluşii!
Eşti tată, Pongo!
- Doi. - Doi!
Eşti tatăl a doi căţeluşi.
Cincisprezece!
Ai auzit? Cincisprezece căţeluşi!
Paisprezece.
Am pierdut unul.
Îmi pare foarte rău, Pongo.
Mă întreb...
Cincisprezece! Avem cincisprezece căţeluşi!
Priveşte!
Dumnezeule mare! E un miracol!
Anita, cincisprezece!
Pe acesta trebuie să-l botezăm Norocosul.
Uită-te la el.
- Cum se simte Perdy? - E obosită.
Nu e de mirare, după ce a născut cincisprezece căţeluşi.
Sunt superbi!
Poţi să intri, Pongo.
Vă las singuri.
Eu mă bucur că nu o să nasc decât unul.
Anita?
Anita! Iată-te!
Unde sunt căţeluşii?
Ar trebui să fie aici!
Ce minune!
Cât sunt de minunaţi!
Cât sunt de per...
Fir-ar să fie! Sunt corcituri!
Nu au deloc pete! Sunt nişte şobolani albi, oribili.
- Petele apar abia mai târziu. - Eşti sigură?
Puneţi-i într-o sacoşă. Li iau acum.
- Abia s-au născut! - Văd.
Trebuie să stea cu mama lor câteva săptămâni.
Îi cumpăr în avans. Cât vrei pe ei?
- Nu sunt de vânzare. - Ai câştigat nişte bani?
Ai creat vreun joc care să entuziasmeze micii delincvenţi?
Nu suntem siguri că vrem să vindem căţeluşii.
Nu vorbi prostii. Nu-ţi permiţi să-i ţii.
Îi cumpăr la preţ dublu. E o ofertă mai mult decât generoasă.
5OO de lire.
75OO de lire. Două lire, pentru fiecare pată.
Ce faci cu 15 căţeluşi?
Nu contează, nu sunt de vânzare.
- Începi să mă plictiseşti, Roland. - Roger.
Cum spui tu. Ia-l.
Ia-l!
Cruella, căţeluşii nu sunt de vânzare.
- Eşti sigură? - Da.
Bine, păstraţi micile bestii. Faceţi ce ştiţi cu ei.
Înecaţi-i, nu-mi pasă!
Eşti o proastă, Anita. Nu-mi plac proştii.
Eşti concediată!
N-o să mai lucrezi niciodată în industria modei!
M-am săturat de voi toţi!
Aşteptaţi numai! O să vă pară rău!
Proştilor! Idioţilor!
- Bună seara, doamnă! - Dă-te la o parte!
Salut, Pongo!
Îţi mulţumesc, Pongo.
Au sosit. Le-am adus, Anita.
Sunt în sufragerie! Veniţi!
Şi voi. Aţi auzit, nu?
Staţi să vedeţi ce am pentru voi aici.
Nestemata!
Stai să ţi-l pun.
Codiţa!
Neastâmpăratul!
Arlechin!
Ştiu. Tuturor vă place asta.
Murdărici.
Să mergem.
Ia-ţi-o pe-a ta!
Cineva n-a mâncat tot.
Suntem la buget redus.
Nu se aruncă nimic. Acesta e motto-ul meu.
Cine Dumnezeu...
Vin!
Bună seara, doamnă!
Nu vă faceţi griji, doamnă. Suntem profesionişti.
Vino aici!
Ia-o de pe mine!
- Daţi-mi drumul! - Direct înainte!
Poliţia! Ajutor!
Înăuntru cu tine!
Ai grijă să nu-ţi prinzi degetele!
Daţi-mi drumul!
- Daţi-mi drumul! - Taci!
Daţi-mi drumul! Ajutor!
O să intraţi la închisoare,
chiar de-ar fi ultimul lucru pe care îl fac!
S-a împotrivit cu stoicism, băbuţa. Îmi plac femeile cu sânge în ele.
Ţie ţi-e uşor să vorbeşti. Nu tu ai fost pocnit în faţă.
Dă-mi sacul.
Haideţi!
Vino aici!
Căţeluş pătat!
Bună seara, generale!
Montgomery, pas!
Jasper, ştii ce cred eu?
Cred că buldogul acela Ştie ce-am făcut.
E un câine. Câinii nu au creier.
- Pe loc repaus! - Din fericire.
Hai să mergem acasă.
- Pongo! - Perdy!
Ajutor! Poliţia! Unde sunt?
Au luat căţeluşii!
Anita! Roger! Slavă Domnului că sunt acasă!
Slavă Domnului că aţi venit!
Ce s-a întâmplat?
Doi bărbaţi au furat căţeluşii. Am încercat să-i opresc.
M-au închis în dulap. Am ţipat, dar n-a venit nimeni.
Bună seara, doamnă. Sper că nu v-am deranjat.
Am veşti bune.
- Aţi luat căţeluşii? - Afirmativ.
- Pe toţi? - Până la unul.
Mi-ai redat temporar încrederea în capacităţile tale mintale limitate.
Sunteţi prea bună, doamnă.
Au luat toţi 15 căţeluşi.
Dacă îi adăugăm celorlalţi căţei pe care i-am furat,
îmi voi putea face haina de blană mult visată.
O să mă îmbrac în căţeluşii Anitei.
O să beau ceva şi mă duc să mă culc. Sunt obosit.
Aud din nou căţeii, Jasper.
Tăceţi!
Capul sus! Vom face tot ce putem.
Vă mulţumesc, inspectore.
A fost foarte înţelegător.
A spus că vor face tot ce vor putea.
Ce înseamnă asta?
Crezi că îi vor găsi?
Cum vor găsi 15 căţeluşi într-un oraş atât de mare?
Asta dacă mai sunt în oraş...
Ce poate face poliţia? Ce putem face noi?
Ce-ar putea face oricine?
Pongo!
Ai auzit?
- Zgomotul acela. - Ce zgomot?
Zgomotul pe care tocmai l-am auzit. Tu l-ai auzit?
Da, mi s-a părut că aud un prost punând întrebări idioate.
Acum a încetat. Ce bine!
O să fiu sincer cu tine.
Slujba ăsta începe să-şi piardă farmecul.
Cazarea e oribilă, mâncarea e greţoasă.
Condiţiile sanitare sunt înfiorătoare.
Şi nu ni s-a plătit nici un cent.
Vrei să încetezi?
Mâine, pe vremea asta, totul se va termina.
O să fim plătiţi şi o să plecăm cât ai zice "căţeluşi morţi".
Culcă-te.
Dle Skinner?
Au apărut suspiciuni. Poliţiştii sunt pretutindeni.
Vreau să faci treaba în seara asta. Se poate?
Cum doreşti. Otrăveşte-i, îneacă-i, loveşte-i în cap.
Foloseşte cloroformul.
Nu-mi pasă cum îi omori, dar omoară-i!
Pongo Şi Perdy o să se întoarcă, nu?
Da, cred că s-au dus să caute căţeluşii.
- Ştii cine i-a luat. - Nu m-ar surprinde deloc.
E o femeie îngrozitoare.
Căţeii n-au plăcut-o niciodată.
Câinii au un al şaselea simţ, în legătură cu oamenii.
Îi simt pe cei răi.
- Roger! - Ce s-a întâmplat?
- Doică, unde mi-e portofoliul? - În camera copilului.
Ea a furat căţeluşii. Pentru asta.
O să-i omoare.
Atenţiune! Gard electrificat!
E timpul să le facem felul.
- Skinner trebuie s-o facă, nu noi. - Dar Skinner nu e aici, nu?
În plus, de ce să se distreze doar el?
Cum vrei să o facem?
Eu prefer bara de fier.
Este dra De Vil.
Încheie-ţi cămaşa şi aranjează-ţi părul.
Bună seara!
E cineva aici?
Poate ni s-a părut.
Daţi-vă jos din maşina mea!
Plecaţi de acolo!
Vă arăt eu vouă, dacă vă întoarceţi!
Nu-mi vine să cred!
Nu-mi pasă ce spui, trebuie să avem grijă.
Da, trebuie să avem grijă cu imensa, nestăpânită, infinită ta prostie.
N-am chef să-ţi mai aud criticile.
Lasă asta!
Trebuie să găsim 99 de căţeluşi afurisiţi şi să-i omorâm.
Dă-i drumul!
Veniţi încoace, căţeluşilor!
Căţeluşilor!
Vino încoace, Şobolan de apartament!
Rămâi acolo!
Lătrătorule! Te prind eu!
Mi-e frig.
Bună seara, doamnă!
- Bună seara! - Ce cauţi acolo?
Tocmai aduceam căţeluşii, doamnă.
Unde sunt?
Vedeţi, doamnă... Intraţi direct în subiect.
Este o calitate pe care am admirat-o întotdeauna la dv., doamnă.
Unde sunt căţeluşii? Genial!
Daţi-mi voie să vă spun
că nu sunt sută la sută sigur unde sunt căţeluşii,
dar, dacă îmi daţi un moment, îl voi întreba pe asociatul meu.
Horace!
Dă-te jos de acolo şi adu-mi căţeluşii!
Ce prostie! Idioţi patetici!
O să găsesc chiar eu afurisitele de corcituri!
A trebuit să-i laşi să scape! Niciodată nu eşti atent.
- Dar tu unde erai? - Nu mă bălăceam în iaz!
Ai înfuriat-o pe baborniţa.
O să ne ia capetele dacă nu-i dăm căţeluşii!
Haide!
Verifică ţeava de eşapament. Avem o problemă cu condensul.
Într-o zi, o să mă scoţi din sărite.
Haide!
Vezi?
Dă drumul la căldură.
În halul în care e maşina asta, nu cred.
Nu vreau să risc să pierdem energie.
Nu mai suport frigul.
Vreau căldură!
Foc!
E prea cald!
Suspiciunile voastre au fost întemeiate.
Personalul a spus că dra De Vil a plecat în vizită în Suffolk.
Am informat poliţia locală.
Îi vor căuta pe căţeluşi Şi pe dra De Vil.
Sper să nu ajungem prea târziu.
Extraordinar!
Trebuie să o iau pe arătură, pentru că imbecilii aceia doi
nu pot face faţa unor pui de căţel!
Incredibil! Nu mai avem nici maşină, nici căţeluşi.
Suntem morţi! Moartea ne aşteaptă.
Priveşte! Urme!
Te iubesc!
Uite!
Dacă ar fi isteţi, nu ar lăsa urme pentru cei ca noi.
Întotdeauna am fost de părere că oamenii le sunt net superiori.
Avem gândirea, vorbirea şi alte lucruri.
N-o să-ţi stric blana, o să ţi-o găuresc puţin.
Unde eşti, scârbos mic?
Ador mirosul animalelor pe cale de dispariţie.
Prostia, asta e problema ta. Te trage în jos.
Ai fi pus mâna pe sârmă Şi te-ai fi prăjit,
fără să ştii că e electrificată.
Sunt de acord.
- Dar buştenii la ce servesc? - La ce servesc?
Sărim pe ei şi sărim dincolo, evitând electrocutarea.
Genial!
Urcă!
Întinde piciorul.
Când număr până la 3, sărim.
Eşti gata?
Unu...
Creaturi inutile şi dezgustătoare!
Mi-e silă să mă gândesc că respirăm acelaşi aer.
Bingo!
Sărăcuţii!
O să vă ies în cale şi apoi o să vă jupoi.
Scumpule, roşul nu te prinde. Dă-mi pălăria.
Dă-mi pălăria sau te fac pe tine pălărie!
Dă-mi-o!
MELAS
Slavă Domnului!
Suntem salvaţi!
- Urcaţi. - Mulţumesc.
- Aveţi grijă la cap. - Mulţumesc.
- E foarte plăcut. - Nu-i aşa?
E bine şi cald.
Şi nici nu sunt animale.
Bestii!
Încă nu m-aţi învins!
Voi aţi câştigat bătălia, dar blana va fi a mea!
Blana mea e la orizont Şi lasă urme.
În curând, o să obţin ce-mi doresc, iar voi veţi deveni salam.
Singuri, pe o farfurie tristă din plastic.
Moarte, preparate.
Fără prieteni, rude sau puls.
Între două felii de pâine, cu ceapă şi cartofi prăjiţi alături!
Cruella De Vil va râde la urmă.
- Dră De Vil? - Da?
Avem un mandat de arestare pe numele dv.
S-a întâmplat ceva?
Opriţi-vă! Ce e acolo?
Vă vine să credeţi?
Am numărat 98 de căţeluşi. Cu cei doi mari, fac 100.
Avem 100 aici, domnule.
101 dalmaţieni, domnule.
Felicitări!
Aţi câştigat medaliile de aur, argint şi bronz la Olimpiada Idioţilor!
Medalia de aur cine a câştigat-o?
Taci din gură!
Afacerea mea, viaţa mea, reputaţia mea sunt ruinate
pentru că voi trei, idioţilor,
aţi fost prostiţi de nişte animale fără creier!
Şi vă mai consideraţi oameni!
Am văzut covoare mai inteligente decât voi!
Uitaţi-i! Anita! Roger!
- Căţeluşii! - Uită-te la ei!
Vă mulţumim, dle ofiţer. Cum vă putem recompensa?
Căţeii voştri erau singurii care aveau zgărzi.
Nu ştim ai cui sunt ceilalţi.
Nimeni nu a sunat să-i revendice pe ceilalţi căţeluşi.
Au nevoie de un cămin sau vor ajunge la adăpostul pentru animale.
Nu!
- Nu se poate. Nu avem loc. - Ne vom cumpăra o casă mai mare.
Avem deja 17. Ce mai contează câţiva în plus?
Vom găsi o soluţie.
Vei avea câteva zeci de copii.
Fără covoare roase sau lătrături în toiul nopţii!
Toată lumea, înăuntru, înainte să răcim cu toţii.
Descărcaţi căţeii!
Cruella De Vil a fost arestată.
Pregăteşte-te.
Excelent!
Nemaipomenit personaj!
Îţi mulţumesc, Herbert.
Felicitări!
Hai să încheiem înţelegerea în biroul meu.
Nemaipomenit personaj!
Nu pot să cred!
Fiica noastră are deja un an, avem o casă nouă,
o viaţă nouă şi ne avem unul pe celălalt.
Şi pe doică.
Iar eu vă am pe voi trei.
Şi avem doi căţei minunaţi.
- Iar ei au căţeluşii lor. - Şi pe copiii lor adoptaţi.
Care au la rândul lor copii.
Şi copiii lor adoptaţi au copiii lor.
Şi copiii lor au şi ei copii.
Apropo de copii...
Roger, iubitule, am o veste minunată.
SFÂRŞIT
Dvdrip by okota_99.