Barbie o prezintă pe D E G E Ţ I C A
Traducere/adaptare: haihui
Uitaţi-vă la asta.
E atât de palpitant, Barbie!
Nu-i aşa?
Nici nu mă pot gândi la un mod mai bun de a ajuta natura.
Bine, toată lumea, alegeţi-vă un copac şi să începem!
Eu îl vreau pe acesta!
Eu îl iau pe ăsta!
Eu îl vreau pe ăsta!
Acesta este al meu! Haide.
Vrei să plantezi aia?
Da, e ceva în neregulă cu asta?
E aşa de mic, uită-te.
Eu cred că pomul Emei este frumos.
Dar e mititel.
E adevărat.
Dar chiar şi cei mai mici copaci pot avea o mare importanţă.
Chiar? Dar cum?
Aşezaţi-vă.
Vreau să vă spun o poveste.
O poveste ce începe într-un loc exact ca acesta.
Într-o frumoasă câmpie, plină de flori şi plante.
Câmpia era în apropierea unui oraş mare,
dar nu ai fi ştiut:
dacă ai fi vizitat-o, ai fi crezut că te afli la mii de kilometri
de orice om şi ai fi avut dreptate,
dar asta nu însemna că nu era nimeni în acea câmpie,
nici pe departe.
Pentru că acolo era lumea twilbinuţelor.
Aici!
Am luat-o! Oh, aici, aici.
Twilbinuţele erau mititele,
cea mai mare dintre ele era cât palma unui om.
Trăiau printre flori
şi aveau o legătură specială cu natura,
putând face plantele să crească repede.
Twilbinuţele nu aveau legături cu oamenii,
dar dacă dădeau peste vreun om,
se ascundeau cu siguranţă.
Dar o anume twilbinuţă nu era atât de timidă.
Numele ei era Degeţica
şi era cea mai curajoasă dintre toţi.
Janessa! Chrysella!
Degeţica!
Sunt aşa de bucuroasă că aţi venit.
Glumeşti?
Nu am fi ratat asta pentru nimic în lume Pentru nimic în univers!
Pentru nimic în uriaşo-galactico-imenso-univers!
Chiar le-ai terminat.
Putem să zburăm cu adevărat!
Dacă twilbinuţele ar fi fost făcute să zboare,
ne-am fi născut cu aripi.
Grăbeşte-te, Janessa!
Chiar crezi că suntem suficient de bune
ca să putem zbura peste câmpul cu bobocii Twiller şi să-i vedem înflorind?
Sigur!
Vor înflori în două zile.
- Oh. - E mai mult decât suficient.
Nu mai sări. Săritul duce la balans,
balansul duce la dezechilibru şi dezechilibrul duce la cădere.
Şi eu nu vreau să cad.
Vă imaginaţi cum o să fie?
Să zburăm peste bobocii Twiller atunci când vor înflori
şi le vor dezvălui pe twilbinuţele bebeluşe.
Va fi atât de drăguţ!
Nu va fi aşa drăguţ dacă voi cădea.
Oh, nu o să cazi, o să zbori.
Degeţica!
Funcţioneză perfect! Trebuie să le încercaţi!
Uitaţi-vă ce poţi să faci!
Oh, uită-te cum zboară.
E uluitor! Nu crezi că... E uluitor!
Vreau să încerc! Nu vrei să încerci şi tu?
Oh! Să încercăm şi noi!
Nu! Nu-mi pasă ce spui tu,
dar dacă este un lucru pe care sigur nu o să-l fac,
este să sar de pe această...
Oh, haide, o să fie distractiv.
Uită-te la Degeţica! Aşa, Degeţica, aşa!
Dă-i din aripi, Janessa, dă-i din aripi!
Degeţica!
Te voi salva, Janessa!
Bine, bine, aşa e bine.
Cred că...am reuşit. Am reuşit!
Degeţica! Chrysella!
Oh, nasul meu.
Mă striveşti, dă-te la o parte!
Ooh! A fost distractiv! Să o mai facem o dată!
Chrysella, uită-te la mine.
Va dura o veşnicie să scap de puful ăsta.
Ba nu, doar scutură-te.
Vezi?
Chrysella! Janessa! A fost uluitor!
Ai reuşit! Ai zburat!
Nu, nu am zburat, am căzut!
Şi m-am acoperit cu puf.
Care arată atât de bine cu rochia ta roz!
Dar mă mir că alergia ta nu s-a făcut simţită.
Chrysella! Oh, acum numai la asta mă gândesc.
Asta înseamnă că sigur o să...
Mulţumesc.
Twilbinuţele nu sunt făcute să zboare, Degeţica.
Nu e posibil.
Totul e posibil, dacă crezi cu adevărat că o poţi face.
Şi voi aţi făcut-o!
Da, cred că am reuşit să zbor puţin.
Lola!
Vine cineva?
Ce a fost asta?
Ştiu eu! Un ghiorţăit!
Cineva e flămând.
Tu eşti, Lola?
Nu, nu Lola a scos zgomotul ăla.
Dacă a fost un ghiorţăit, înseamnă că e stomacul unui uriaş.
Oameni?
Trebuie să mergem imediat acasă. Vom fi mai în siguranţă acolo.
Dar oamenii nu vin aproape niciodată aici.
Ar trebui să verificăm ce e.
Dar dacă ne văd?
Regula nr.1 în cartea twilbinuţelor,
twilbinuţele şi oamenii nu stau la un loc!
Ce carte a twilbinuţelor?
Cea pe care o scriu!
Şi toată lumea o va urma, pentru că ne va ţine în siguranţă
şi ne va împiedica să facem lucruri nebuneşti, ca zburatul
sau trasul cu ochiul la oameni cu stomacul ghiorţăind.
Care, chiar dacă ar fi fost o idee bună, dar nu este...
Hei, aşteptaţi-mă şi pe mine!
Pentru ce e asta?
Ţineţi-vă!
Chiar aici, Lola!
A fost aşa de amuzant!
Mda, nu a fost atât de rău.
Uitaţi-vă!
I-ai pus ochelari de soare pisicii tale?
Dar nu e un motan de apartament?
Ba da, dar sunt ochelari Natalie Chang.
Sprinkles, nu cred că vrei să sari de pe pat cu ăia...
Mamă? Tată?
Pisica lui Violet are ochelari Natalie Chang
şi Poofles nu are.
Mi se pare numai mie sau asta este o nedreptate uriaşă?
Poţi să-i iei lui Poofles orice ochelari vrei, scumpo.
Insectă!
Aici e locul, Myron. Acolo sus, în stânga.
Bine, acum spune-mi din nou care este planul.
Ce caută oamenii aici?
Orice ce ar face, nu e bine.
Ar trebui să aşteptăm să vedem ce au de gând.
Oh, apropo, părinţii mei mi-au cumpărat o insulă azi
Insula ta personală?
Cam aşa ceva. Adică, mai sunt şi alţi oameni pe acolo,
dar părinţii mei au plătit ca insula să fie numită după mine.
Aşa că, dacă vreau să fie numai a mea, pot să o fac oricând.
Mai spune-mi o dată, tati, cum se numeşte insula?
Insula Violet, scumpo!
Câtă imaginaţie, tată!
N-are importanţă cum se numeşte. E a mea.
E grozav. Şi e atât de tare
că nu te supără să fii printre ultimele persoane din univers
care se aruncă la chestia asta cu insula privată.
Şi tu ai primit ceva astăzi?
Da, ceva foarte original.
Tati, vreau asta!
Stai puţin. Ce e, scumpo?
Câmpul ăla cu flori de acolo. Îl vreau în camera mea.
Sigur, scumpo. Myron, vezi florile astea din stânga?
Da, am nevoie ca toată chestia aia
să fie adusă la casa noastră din oraş.
S-a făcut. Carla! Rick! Aduceţi-l aici!
Sigur, şefu'.
Ooh! Uită-te cât sunt de mari.
Şi cel de acolo e atât de galben. Parcă ar fi o floare.
Cum poate fi ca o floare?
Ţi-am zis, e galben.
Taie partea asta şi încarc-o în remorcă. Ordinele şefului.
Da? Sună nebuneşte.
Hei, noi suntem subordonaţi, nu întrebăm, doar executăm.
Ai auzit ceva?
Vrei să spui ceva ca un strănut mic, mititel?
Da.
Nu.
Nici eu.
Ar trebui să plecăm.
Uite ce pieptene uriaş.
Suntem în siguranţă? Nu aud nimic.
Shh! Aşteaptă.
Am auzit pe cineva şuşotind.
Eu eram, Chrysella. Acum taci din gură.
S-ar putea să te audă cineva.
Dacă ar mai fi cineva aici, l-am fi auzit.
Mă duc să verific.
Degeţica!
Sunt şi oameni?
Nu, nu e nici unul.
Dar ce este locul ăsta?
Nu am mai văzut nimic asemănător.
Fetelor?
Am o mică problemă aici. Fetelor?
Cred că suntem tare departe de...
Casă!
Chrysella!
Aşteaptă!
Degeţica!
Lola!
Fetelor? Am o problemuţă aici.
Ne-ai urmărit până aici. Bravo, fetiţo!
Nu pot să ajung la tine.
Bună.
Faţă blănoasă.
Ce nas mare ai.
Eşti cel mai drăguţ...
Chrysella!
Bun căţel, cuminte.
Hei, ce se întâmplă acolo?
Cred că am reuşit.
Am reuşit.
Am reuşit! Bine te-am găsit, lume!
Dă-i din aripi, Janessa!
Dă-i din aripi!
Mulţumesc.
Împrăştiaţi-vă!
Cum scăpăm de aici?
Încă nu ştiu.
Nu e deloc bine.
Ce se întâmplă acolo?
Trebuie să ne ascundem!
- Unde? - S-a auzit un zgomot din camera mea.
Aici!
Cred că iar a intrat Poofles în vreo belea.
Aşteaptă puţin, Vi.
Vi, te sun eu mai târziu.
Poofles!
Ce ai făcut?
Ce este?
Poofles, cred că părinţii mi-au luat nişte păpuşi noi
pentru colecţia mea.
Haide, Poofles. Uite.
Îmi pare rău, Vi. Despre ce vorbeam?
Oh, da, tocmai te pregăteai să-mi spui cât eşti de geloasă pe mine
pentru câmpul meu interior de flori.
Uite, să-ţi trimit o poză.
Cred că va fi cea mai tare modă
şi o să poţi să spui că prietena ta cea mai bună a pornit-o.
Ce spuneai, Vi?
Îţi garantez că toată lumea îşi va dori aşa ceva.
Uşa e deschisă, putem să plecăm.
Dar câinele?
Îi distrage atenţia Lola.
Haideţi.
De ce să te duci la ţară, când poţi să aduci ţara la tine?
Nu, Violet, câmpul cu flori nu e un gunoi.
Da, ştiu că părinţii mei vor distruge tot câmpul pentru noua lor fabrică.
Asta nu înseamnă că este un gunoi, este doar reciclabil.
Este verde, Violet.
Ţi-am acceptat scuzele.
A spus că părinţii ei vor distruge câmpul nostru?
Poate cuvântul "distrugere" mai are şi un alt înţeles.
Un înţeles bun, ca redecorare.
Cum îndrăzneşte!
Degeţica!
Cine te crezi?
Ce? Ce spui?
Cine mă cred?
Vi, te sun eu.
Nu ai nici un drept să iei aceste flori!
Şi eşti nebună dacă tu crezi că o să te las să distrugi acel câmp.
Casa mea pentru nu ştiu ce fabrică.
Cîmpul ăla este viu, respiră...
Ce e asta, un roboţel făcut de părinţii mei?
Cred că e un prototip.
Un proto-ce?
Opreşte-te!
Nu văd nici un buton.
Şi parcă nu e din plastic.
Hei, termină!
E foarte bine făcută, îmi place.
Pune-mă jos!
Eşti un roboţel cam ţâfnos, nu-i aşa?
Nu sunt robot! Sunt o twilbinuţă!
O twilbinuţă?
Da! Şi părinţii tăi îmi distrug casa
ca să-şi construiască o fabrică.
E perfect.
Dacă nu vei avea o casă, va trebui să stai aici.
Şi sunt sigură că voi fi singura fată din oraş
care va avea o persoană micuţă numai a ei.
Violet va fi aşa de geloasă.
Micuţa ta persoană...
Ce te face să crezi că îţi apaţin?
Şi chiar dacă nu aş avea casă, de ce aş sta aici?
Poate pentru că nu vei mai putea să pleci de aici.
Poofles!
Duceţi-vă! Îi distrag eu atenţia.
Bravo, Lola. Mulţumim.
A fost cât pe ce.
Chiar? Mie mi s-a părut incitant.
Lola, ştii drumul înapoi până la satul twilbinuţelor?
Grozav. Trebuie să vă duceţi înapoi.
Noi trebuie? Dar tu?
Nu vii cu noi?
Mă întorc acolo.
Eşti nebună?
Degeţica, nu cred că e o idee atât de bună.
Eşti prea micuţă că să poţi schimba ceva din ce vor ei să facă.
Şi atunci renunţăm?
Şi părăsim câmpul nostru pentru totdeauna?
Este singura noastră opţiune.
Nu, nu este.
Suntem micuţe, dar asta nu înseamnă că suntem neajutorate.
Întorceţi-vă şi încetiniţi-i pe muncitori,
iar eu o să găsesc o cale să-i opresc definitiv.
Fii atentă, Degeţica.
Şi voi.
Lola, poţi să te întorci după mine, da?
Perfect. Atunci ne vedem în curând.
Poofles! Verifică florile.
Trebuie să fie mai multe.
...interesaţi în sponsorizarea patinoarului.
Da, îmi dau seama că ai şi alte oferte,
ştiu că alte companii îţi oferă mai mulţi bani,
dar noi avem o reputaţie mult mai bună decât...
Scuze, Adam, urăsc chestiile astea mici cu aripi.
Când le văd, îmi vine să...
Îmi cer scuze.
Bine, unde rămăsesem?
Da, suntem pe cale să începem noua fabrică,
chiar în timp ce vorbim. Ştiu, ştiu.
Am fost priviţi mereu ca nişte pigmei,
o companie mică ce luptă împotriva giganţilor.
Da. Nu, nu!
Spune-le investitorilor să nu se îngrijoreze.
Nimic nu o să ne împiedice să construim fabrica.
Nimic!
Mamă, tată?
Aşteaptă puţin. Da, scumpo?
Aţi văzut ceva mic, zburând pe aici?
Sper că nu.
Nu, serios. Ca o păpuşă, cam aşa de mare.
Scumpo, ce imaginaţie ai.
Vrei o păpuşă? Nici o problemă.
Orice pentru tine, scumpo!
Iubito, trebuie să răspundem.
Bine, câte oferte mai sunt acum în construcţii?
Da, da.
Poofles! Ai mai găsit vreuna?
Trebuie să găsim una. Violet va fi atât de impresionată.
Uite una chiar aici.
Aşteaptă, te pot ajuta să o impresionezi pe Violet.
Să o impresionez pe Violet?
Cum?
Îţi voi arăta.
E incredibil. Cum ai...
Am încercat orice a fost posibil ca să readuc la viaţă planta asta.
Alea sunt mure?
Da.
Haide, cuţu, încearcă şi tu.
Bun căţel.
E frumos.
Da, este.
Te ajut să o impresionezi pe Violet cu două condiţii.
Unu, vorbeşte cu părinţii tăi să nu construiască fabrica.
Doi, nu spui nimănui despre mine. Vorbesc serios.
Dacă nu-i pot spune lui Violet,
cum o să o impresionez?
Uite.
Nu se poate! Violet ar înnebuni să aibă o geantă ca asta.
Arată ca una Natalie Chang, doar că e mai tare.
Poţi să faci mai multe?
Da, oricâte vrei.
Deci, batem palma?
Da!
Ce faceţi?
Nimic, şefu'.
Îi arătam lui Louie floarea asta.
Mi s-a părut că miroase nemaipomenit.
O aromă puţin capricioasă.
Capricioasă? Da, şi mie mi se pare.
Noi nu mirosim flori.
Noi distrugem tot câmpul ăsta.
Fără să mirosim, fără să ne uităm, fără să admirăm.
Rupem, zdrobim, distrugem! Aţi înţeles?
Am înţeles, Myron.
Bine.
După prânz, începem să săpăm.
Bine, toată lumea, avem timp până după prânz.
Să mergem.
Aşteaptă puţin, mă sună pe cealaltă linie.
Ce e, Myron?
Ce vrei să spui că-i o problemă?
Nu poţi să începi săpăturile până mâine?
Da.
Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu, dle. Maşinile...
E greu de explicat.
Dar nu vă faceţi griji, mâine dimineaţă începem să săpăm
şi scăpăm de tot gunoiul ăsta, credeţi-mă.
Urăsc florile.
Drăguţă poşetă. Cine a făcut-o?
E un designer nou, va fi noua senzaţie.
Numele?
Belina. Foloseşte doar prenumele.
Spune că numele de familie rămâne între ea şi fanii ei.
Mama se întoarce din Italia în dimineaţa asta,
aşa că o să-mi aducă toate noutăţile.
Chiar aşa?
Desigur.
Doar nu credeai că eşti singura care a descoperit un nou designer, nu?
Nu, sigur că nu.
Atunci pe mâine.
Pot să o aduc şi pe Ashlynn.
Ne va ajuta să decidem cine a descoperit cel mai bun designer.
Sigur.
Adu-o şi pe ea.
Mai am ceva să-ţi arăt.
Ceva chiar mai bun decât un nou designer.
Chiar?
Ceva ce nu mai vezi la nici un om din univers.
Sunt curioasă.
Ashlynn şi cu mine vom veni mâine după amiază.
Şi ne aşteptăm să fim impresionate.
Oh, veţi fi.
Makena.
Makena, trebuie să vorbeşti cu părinţii tăi.
Oh, sigur.
Hei, mamă, tată?
Da, scumpo?
Puteţi să opriţi construirea noii fabrici?
Sigur, scumpo. Când va fi totul gata. Te iubesc!
Gata, i-am rugat.
Trebuie să te străduieşti mai mult.
Degeţica, părinţii mei se grăbesc să-şi termine munca
şi să plece în oraş.
Dacă vrei să vorbesc cu ei, o să o fac mâine.
Bine, atunci mâine.
Dar, te rog, să fie primul lucru pe care-l faci, casa mea depinde de asta.
S-a făcut.
Bine, sunteţi liberi restul serii.
Dar să fiţi aici mâine dimineaţa, strălucitori şi la timp.
Sigur, şefu', strălucitori şi la timp.
Noapte bună, şefu'.
Ne vedem mâine.
Makena.
Oh! Poofles!
Bună dimineaţa.
Ştiu, e timpu să vorbesc cu părinţii mei.
Haide, Makena, ştii cât de important este.
Bine, o să încerc.
Spune-le investitorilor că noua fabrică
va reprezenta o creştere masivă a profiturilor noastre.
Dacă totul va merge bine, vom dubla...
Buna, mamă. Bună, tată.
Bună, scumpo!
Bună dimineaţa, dragă!
Îţi pregătim micul dejun preferat.
Bine, mai vorbim.
E ceva ce vreau să vă rog.
'Neaţa, Myron. Echipamentele sunt pe poziţii?
Bună dimineaţa, dle. Maşinile sunt pregătite, oamenii sunt gata
şi dacă totul merge bine,
vom fi în grafic până la prnz.
Myron?
Myron, e totul în regulă? Myron?
Myron?
Dle, vă sun mai târziu.
Myron?
Dragă, unul dintre noi trebuie să se ducă la şantier.
Mă duc eu. Tu negociază cu contractorii.
Omleta ta, exact cum îţi place.
Te iubesc, scumpo.
Te iubesc, mamă
Deci, tată...
Hei, eu sunt. Trebuie să anulez comanda la ciment,
încă nu am început săpăturile.
Tată, aş dori cu adevărat să nu construieşti fabrica în acel loc.
Aşa de mult în plus?
Nu, analizează asta, vezi cum o putem rezolva.
Nu vrei să construim până îţi mai iei nişte flori?
Bine. O să-ţi aducem încă o parcelă, mai mare.
Nu, tată, nu e vorba de flori.
Atunci ce îţi doreşti?
Orice ar fi, doar spune şi e a ta.
Asta e problema, că nu este un...lucru,
este o chestiune mai importantă.
Nu, nu asta spuneau.
Am documentele originale pe calculator. Te sun mai târziu.
Îmi pare rău, scumpo, trebuie să mă ocup de asta.
Îmi spui mai târziu ce vrei.
Îţi promit că o să ţi-l iau, da? Te iubesc.
Da, ştiu.
M-au asigurat că vor fi flexibili cu livrarea,
dacă îi voi notifica din timp.
Vezi, problema este că...
Gata, am încercat.
Grozav, ne vedem acolo, Vi.
Makena, ce e cu pictura din biroul părinţilor tăi?
Acea pictură frumoasă a unei grădini?
Oh, tata a făcut-o.
A spus că atunci când vor reuşi marea lovitură,
o să avem un astfel de loc pentru noi şi o să stăm să bem ceai împreună.
Stupid, nu?
Nu, nu e deloc stupid.
Trebuie să mă duc să o văd pe Vi.
Lola! La timp.
Am nevoie de ajutorul tău.
Uită-te la harababura asta.
Acum trebuie să-i aduc pe mecanici înapoi.
Vom pierde încă o zi.
Înţelegi ce ai făcut?
Dar, şefu', maşinile
au scăpat de sub control.
Ce?
Eşti bine, şefu'?
Da, mulţumesc, tu?
Bine, sunt bine. Toţi suntem bine?
Da, sigur.
Bine.
Eşti bine, şefu'?
Opriţi-vă!
Dar, şefu', se întâmplă lucruri ciudate aici.
Nu crezi că cineva încearcă să ne spună ceva?
Da, ca şi cum ar trebui să lăsăm locul ăsta în pace.
Destul! Credeţi că locul ăsta e bântuit?
Prostii!
E cel mai ridicol lucru pe care l-am auzit vreodată!
Să fiţi aici la prima oră mâine!
Fără scuze, fără probleme.
Nimic, doar câmpul ăsta pe cale să fie bătătorit.
Aţi înţeles?
Da, şefu'!
Bântuit!
Mâine, tot ce e aici va fi distrus.
Da, Vi. Sigur că vreau ca tu şi Ashlynn să veniţi.
Da, pregătiţi-vă pentru cel mai tare lucru pe care l-aţi văzut vreodată.
Degeţica?
Bună, Makena.
Am o idee grozavă.
Vreau să te machiez.
Să mă machiezi?
Da.
Astăzi e o zi foarte importantă
şi vreau să arăţi absolut perfect.
De ce e asta aşa de important?
Pentru că este important pentru o fată să arate bine în fiecare zi.
Deci, de ce nu şi azi?
Bine.
În plus, când am fost afară, am vazut ceva care ar arăta perfect în părul tău.
Uite.
Ai luat toate astea pentru mine?
Desigur.
Acum,
aşează-te.
Nu m-am mai machiat niciodată până acum.
Pe bune? Şi ce faceţi voi, tu şi prietenele tale?
Orice.
Alergăm, ne jucăm, râdem
şi vorbim despre orice.
E amuzant, pentru că Janessa, Chrysella şi eu suntem atât de diferite.
Dar lucrăm în echipă, înţelegi?
Cred că e din cauză că ţinem una la alta
mai mult decât orice în lume.
E foarte drăguţ.
Da, este.
Noi, twilbinuţele, tratăm foarte serios prietenia.
De asta am fost şocată când noi doi am devenit prietene.
Crezi că suntem prietene?
Da, nu crezi?
Ba da, chiar cred.
Gata, am terminat.
Ce crezi?
Oh, Makena, e atât de frumos.
Mulţumesc.
Mă bucur că îţi place.
Mă întorc imediat.
Trebuie să dau un telefon urgent.
Nu încă, trebuie să-ţi arăt ceva înainte.
Îţi promit, va dura un minut.
Nu încă. Haide, te rog?
Hai cu mine pe acoperiş.
Degeţica!
Am vrut să fac ceva drăguţ pentru tine.
Nu ştiu ce să spun.
Mulţumesc.
Cu plăcere.
Oh, chiar trebuie să dau un telefon.
Makena?
Violet! Ashlynn!
Tatăl tău ne-a lăsat înăuntru.
Aşteptam în hol de o veşnicie.
Ştiai că venim.
Tu ne-ai chemat.
V-am chemat?
Adică, da, dar...
Ce faci aici, afară?
Şi de ce vorbeşti singură?
Oh, aşa făceam?
Da.
Şi unde este lucrul ăla unic pe care nu l-am mai văzut niciodată?
Ştii, chestia aia pe care nu a mai văzut-o nici un om din univers?
Sau nu există aşa ceva?
Nu există, nu-i aşa?
Ai inventat, ştiam eu.
Haide, Lola.
Să mergem acasă.
Ai auzit, Ashlynn?
Makena a inventat totul.
Nu are nimic special.
Şi asta te bucură, nu-i aşa?
Eşti fericită că am dat-o în bară.
Sigur că da.
Pentru asta sunt prietenii, nu?
Nu, nu pentru asta.
Nu prietenii pe care îi vreau eu.
Pardon?
M-ai auzit.
Nu sunteţi prietenele mele.
Vreau să plecaţi din casa mea.
Acum, vă rog.
Nimeni nu mă dă afară, Makena.
Dacă faci asta, nu o să mai reprezinţi nimic pentru mine.
Îmi convine, Violet.
Alegerea ta.
Haide, Ashlynn, să mergem undeva unde prezenţa noastră e apreciată.
Degeţica?
Mama, mă duc cu bicicleta.
Bine, scumpo, să te întorci până la cină.
Degeţica!
Degeţica, mă auzi?
Degeţica!
Trebuie să vorbesc cu tine.
Eşti pe aici?
Degeţica!
Te rog, ieşi afară!
Îmi pare rău!
Bine!
Dacă nu vrei să ieşi afară, nu trebuie să o faci.
Dar o să-ţi spun ce aveam să-ţi spun.
Am trimis-o pe Violet acasă.
Înainte să ştiu că ai plecat.
Poate că asta nu are importanţă pentru tine, dar pentru mine contează.
Am făcut-o ca să te apăr.
Şi pentru că ea nu a fost niciodată prietena mea.
Tu eşti prietena mea, Degeţica.
Nu vrei să ieşi afară?
Bine, dar eu tot o să salvez câmpul ăsta.
Nu ştiu cum, dar o voi face.
Îţi promit.
Sunt aici, Makena.
Degeţica!
Nu ar fi trebuit să încerci să mă arăţi lui Violet.
Îmi pare rău, Degeţica.
Scuze acceptate.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Am ajuns.
Am ajuns?
Vino!
Toată lumea, vreau să cunoaşteţi pe cineva.
E în ordine.
Nu trebuie să vă fie frică de ea.
O să ne ajute să ne salvăm casa.
E prietena mea.
Ele sunt cele mai bune prietene ale mele, Janessa and Chrysella.
Bună.
Mă bucur să te cunosc.
Bună. Îmi place căţelul tău.
Mulţumesc.
Sunteţi aşa de mulţi.
Şi încă şi mai mulţi vor veni.
Urmează-mă.
Aceştia sunt bobocii Twiller
şi în interiorul lor cresc bebeluşii twilbinuţelor,
ce se vor naşte mâine seara, când florile se vor deschide.
Dacă excavatoarele vor distruge câmpul...
Nu putem să lăsăm să se întâmple asta.
Ce o să facem?
Am o idee.
Am făcut-o.
Am reuşit!
Janessa, Chrysella, duceţi-va acasă cu Lola.
Încercaţi să îi liniştiţi pe toţi.
Totul o să fie bine.
Sper aşa să fie.
La revedere, Makena.
Pa, pa, Poofley-poo.
Oh, şi eu te iubesc.
Acum, trebuie să îi aducem pe părinţii tăi.
Să o facem!
Grozav, asta e grozav.
Myron are noile echipamente.
Sunt gata să înceapă săpăturile.
Fantastic!
Da.
Bine, ţine-ne la curent, Myron. Mulţumesc, la revedere.
Telefonul meu.
Ce-i cu el?
A dispărut.
Ce?
Evan!
Mulţumesc, Poofles.
Bună, mamă, tată.
E uluitor!
Nu ţi se pare cunoscut?
Ba da.
Ar trebui, pentru că tu ai imaginat totul.
Asta ai spus că vei face atunci când veţi termina cu afacerile, îţi aminteşti?
Să stăm într-o seră frumoasă, să bem ceai.
Vreţi o ceaşcă?
Te rog.
Ţi-a luat ceva muncă, nu-i aşa?
Şi o grămadă de timp.
Am ceva să vă spun şi vreau să mă ascultaţi.
Să mă ascultaţi cu adevărat. Vă rog.
Ce e, scumpo? Totul este în regulă?
Nu, nu este. Am nevoie să opriţi construcţia noii voastre fabrici.
Ce? De ce?
Nu puteţi distruge acel câmp.
Este important, credeţi-mă.
Scumpo, ştiu că iubeşti toate florile de acolo,
dar putem găsi aceleaşi flori în altă parte.
Nu, nu înţelegeţi.
Sunt fiinţe vii acolo!
Iubito, orice vei dori, doar spune-ne.
Nu trebuie să soliciţi lucruri aiurite.
Dar...
Makena, te iubim, dar eşti iraţională.
Opriţi-vă! Nu mă ascultaţi!
Vă spun, nu puteţi construi fabrica acolo!
Nu puteţi!
Stoparea construcţiei nici nu se discută.
Şi, serios, vorbim despre un câmp micuţ.
Nu se va simţi prea mult.
Dar...
Mama ta are dreptate, dragă.
Pentru tine este doar un câmp micuţ.
Dar pentru mine, este întreaga lume.
Alo?
Mamă, tată, ea este Degeţica.
Este o twilbinuţă.
O twilbinuţă?
Şi acel câmp este plin de twilbinuţe.
O mulţime.
Şi bebeluşii twilbinuţelor care se vor naşte astăzi.
Dar nu şi dacă câmpul va fi distrus.
Distrus? Oh, nu...
Telefoanele!
Telefoanele?
Încă vă mai îngrijorează munca voastră?
Mă ocup eu.
Până să aflăm povestea ta, am primit un telefon de la Myron, şeful de echipă.
Sunt gata să înceapă săpăturile.
Nu!
Nu răspunde!
În regulă, asta e!
Am avut parte de nişte întârzieri, dar s-a terminat!
Este timpul să distrugem locul ăsta!
Aşa că să desfiinţăm câmpul ăsta!
Vreţi să vă reţin banii pentru echipamentele stricate ieri?
Nu ai face aşa ceva.
Nu ai putea.
Nu ar trebui să o faci.
Şefu', nu avem atâţia bani.
Atunci ce mai aşteptaţi?
Să distrugem câmpul ăsta!
Degeaba.
Dar tu eşti şeful!
Scumpo, e proiectul nostru, dar dacă nu răspunde la telefon...
Atunci va trebui să i-o spui în faţă!
Da, ai dreptate.
Să mergem.
O să ajungem acolo la timp.
Sunt sigur.
Aşa sper.
Începeţi să săpaţi.
Păsările sunt gata, Lola?
Grozav!
Asta-i ciudat.
Ce se întâmplă?
Plouă?
Asta nu e ploaie, e gheaţă!
Nu e gheaţă, sunt păsările!
Asta nu e bine!
Locul ăsta e bântuit sau aşa ceva!
Nu cred că ar trebui să fim aici!
Ascultă, ecologistule, nu vreau să aud nimic.
Voi toţi, nu vă mai smiorcăiţi, daţi drumul la maşini şi începeţi munca!
Vă spun, câmpul ăsta nu este bântuit!
Haide!
Tot drumul este aşa.
Putem să o luăm pe un drum lăturalnic, dar ieşirea este peste doi kilometri.
Cu traficul ăsta, ar putea dura jumătate de oră.
E prea mult.
Deschide portbagajul, te rog.
E o pistă de biciclete chiar pe lângă şosea.
Fii atentă, scumpo.
Voi fi.
Degeţica.
Nu te voi dezamăgi.
Ne vedem acolo!
Te iubim!
Şi eu vă iubesc!
Frumos! Arăţi minunat.
Acum!
Ai văzut asta?
Locul ăsta e bântuit!
Mi se pare că vine încoace!
Nu!
Nu vreau să fiu în apropierea acelui lucru!
Nu, nu! Nu se poate întâmpla din nou!
Scoate-mă de aici!
Floarea uriaşă o să ne mănânce!
Păsările, ne vânează!
Unde plecaţi, laşilor?
Salvează-mă! Floarea uriaşă o să ne mănânce!
Să nu vă chinuiţi să vă mai întoarceţi!
Pot să o termin singur!
Este doar o floare, o floare mare.
Nu se opreşte!
Toată lumea! Fugiţi!
Urăsc florile.
Continuă, Makena!
Trebuie să ajungem la timp.
Oricine ar fi acolo, afară,
care se pune în calea demolarii mele!
Am terminat cu întreruperile!
Nu îmi pasă dacă va trebui să muncesc
prin ploi cu pietre, cu cauciucuri sparte, fantome, cutremure, tornade
sau chiar sfârşitul lumii.
Voi desfiinţa acest câmp.
Şi o voi face chiar acum!
Întotdeauna am ştiut că suntem mici, dar niciodată nu m-am simţit aşa până acum!
Toată lumea, fugiţi!
Haide, Makena, poţi să o faci!
Ştiu că poţi!
Oh, nu.
Grăbeşte-te, Makena!
Opreşte-te!
Ce se întâmplă?
Nu te las să distrugi câmpul ăsta!
Şi cine te crezi...
Eşti copilul lui Evan şi al Vanessei, nu-i aşa?
Da.
Şi, în numele părinţilor mei, îţi spun să te opreşti!
În numele părinţilor tăi. Asta-i bună.
Acum, dă-te la o parte din faţa utilajului meu.
Niciodată!
Ascultă, nu îmi pasă copilul cui eşti, eşti doar un copil
care stă între mine şi munca mea.
Acum, dă-te la o parte sau o să te dau eu.
Nu mă mişc.
Până aici.
Lasă-mă jos!
Lasă-mă jos, grămadă mare de şuruburi!
Makena! Eşti bine?
Ştiaţi că e aici?
Nu mi-am dat seama. Desigur, dacă ştiam...
Proiectul s-a anulat, Myron.
Dar...
S-a terminat, Myron. Mulţumim.
Dar era proiectul meu.
Urma să ridic totul.
Trebuia să fie frumos.
L-ai auzit pe tata, s-a terminat.
Dar... Hei!
Ce?
Ceva e în neregulă cu locul ăsta!
Makena, ai avut nevoie de mult curaj.
Da, suntem foarte mândri de tine.
Şi eu!
Mulţumesc, Makena.
Şi vouă vă mulţumesc că v-a păsat suficient de mult ca să-mi salvaţi lumea.
Bebeluşii twilbinuţelor! Să mergem!
E uluitor.
Asta este. Sunteţi gata?
Da!
Şi eu.
Poţi să ne dai un impuls?
Unu, doi, trei!
Mulţumesc din nou din partea tuturor twilbinuţelor.
Nu pot să cred cât de aproape am fost să distrugem...
toate astea.
Dar dacă noi am vrut să construim aici, vor încerca şi alţii.
Cum le vom apăra şi, totodată, le vom ţine ascunse pe twilbinuţe?
Cred că am o idee.
Şi aşa,
Makena şi familia ei au creat o rezervaţie naturală,
protejând pajiştea twilbinuţelor pentru totdeauna.
Deci, vedeţi, Degeţica şi twilbinuţele erau mici,
chiar şi Makena era mică, pe lângă adulţii din jur,
dar împreună au reuşit să facă o diferenţă uriaşă.
Ca şi copăcelul meu.
Exact.
Şi ca voi toţi,
copacii pe care îi veţi planta astăzi,
vor creşte şi vor ajuta natura
şi vor aduce oamenilor bucurii pentru ani şi ani.
Barbie?
Da, Lucas?
Rezervaţia naturală pe care au făcut-o părinţii Makenei pentru twilbinuţe,
este această rezervaţie naturală?
O întrebare excelentă.
Ma întreb...
Aşa este? Este, Barbie?
Nu se poate! Unde sunt?
Există un singur mod să aflaţi,
să vă deschideţi ochii şi urechile.
Twilbinuţele se pricep să se ascundă.
Dar este timpul când înfloresc bebeluşii twilbinuţelor.
Putem să ne uităm după ei?
Desigur.
Doar să staţi pe aici, să vă pot vedea.
Pe aici, haideţi.
Cred că am văzut ceva.
Hai, aici.
Barbie?
Da, Emma?
Degeţica chiar există?
Tu ce crezi?
Da.
A fost o poveste minunată!
Nu m-am blocat într-o floare.
Haideţi, voi două.
Să le facem o surpriză în stilul nostru.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro