De la începutul timpului,
de când a existat prima fetiţă,
au existat păpuşi.
Însă păpuşile erau mereu bebeluşi.
Fetiţele care se jucau cu ele nu puteau fi decât mame.
Ceea ce poate fi distractiv, cel puţin o vreme.
Întrebaţi-vă mama!
Asta a continuat până...
Da, Barbie a schimbat totul.
Apoi, a schimbat totul din nou.
Toate aceste femei sunt Barbie,
şi Barbie este toate aceste femei.
Poate la început a fost doar o doamnă în costum de baie,
dar a devenit mult mai mult de-atât.
Are banii ei, casa ei,
maşina ei, cariera ei.
Deoarece Barbie poate fi orice, femeile pot fi orice.
Iar asta s-a reflectat
asupra fetiţelor de astăzi din Lumea Reală.
LUMEA REALĂ
Fetiţele pot deveni femei
care pot realiza totul şi orice le trece prin minte.
Datorită lui Barbie,
toate problemele feminismului şi a drepturilor egale s-au rezolvat.
Cel puţin, asta cred păpuşile Barbie.
În fond, trăiesc în Lumea Barbie.
Cine sunt eu să le spulber iluziile?
Şi iată o astfel de Barbie acum,
trăind cea mai bună zi a ei, în fiecare zi.
Când mă trezesc în lumea mea roz
Mă dau jos din pat Şi-mi salut prietenele
Hei, Barbie
E divină
Dichisită toată Joacă şah lângă piscină
Hai, avem lucruri importante de făcut
E ea şi ea, şi eu, şi tu
Şi rozul merge la orice
Frumoasă din cap până-n picioare
Sunt gata de plecare
E roz, numai bun de băut
Ne plac şi alte culori Dar rozul ne prinde atât de bine
Rochie sau costum? Ce pui pe tine?
Orice-ar fi, puterea aia Te prinde tare bine
Hei, Barbie, îmi place stilul tău
Dacă aia chiar ar fi o oglindă Un zâmbet perfect ai vedea
În spirală, până jos
Asta e Barbie a mea
Hai, Barbie, hai, Barbie
Asta e Barbie a mea
Hai, Barbie, hai, Barbie
Asta e Barbie a mea
Hai, avem lucruri importante de făcut
E ea şi ea, şi eu, şi tu
Şi rozul merge bine la orice
Frumoasă din cap până-n picioare Sunt gata de plecare
- E roz - E roz drăguţ
- Numai bun de băut - O, da
Ne plac şi alte culori Dar rozul ne prinde atât de bine
R, radiant
O, om deştept
Z, zâmbitor
U, uluitor
Când te joci cu Barbie,
nimeni nu se deranjează să le coboare pe scări şi să le scoată pe uşă, etc.
Doar le ridici şi le pui unde vrei să meargă.
Ai face bine să zbori, fetiţo, da, da
Îţi foloseşti imaginaţia.
Hei, eu încă mai cântam
Bună, Barbie!
- Bună, Skipper! - Bună, Barbie!
Şi Midge.
Midge era prietena însărcinată a lui Barbie.
Dar hai să n-o arătăm.
Mattel a scos-o din producţie,
pentru că o păpuşă însărcinată e prea ciudată.
În fine, pe Barbie o aşteaptă
încă o zi mare.
- Rozul merge la orice - Bună, Barbie!
- 'Neaţa, Barbie! Bună!
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa!
- Încă o zi grozavă. - Bună dimineaţa, Barbie!
Bună!
- Bună, dnelor! - Bună dimineaţa!
Toată lumea, întoarceţi-vă spre Barbie de lângă voi.
Spuneţi-i cât de mult o iubiţi! Faceţi-i un compliment!
Reportera Barbie, poţi să mă întrebi orice.
Cum de eşti atât de uimitoare?
Nu comentez.
Barbie neagră, preşedintă Barbie neagră, preşedintă
Nu, serios, nu comentez.
Vă iubesc.
Premiul Nobel pentru jurnalism i se acordă lui... Barbie!
Am muncit din greu. Îl merit.
Şi premiul Nobel pentru literatură i se acordă lui... Barbie.
- Tu eşti vocea unei generaţii. - Ştiu.
După evaluarea noastră, banii nu sunt exprimare
şi corporaţiile nu au drepturi de exprimare liberă.
Orice afirmaţie din partea lor că îşi exercită vreun drept
e doar încercarea lor de a schimba democraţia în plutocraţie.
Asta mă emoţionează şi exprim asta.
N-am nicio dificultate în a fi logică
şi a şi simţi în acelaşi timp.
Şi asta nu-mi diminuează puterile. Le extinde.
Bună, Barbie!
Ce nu poate să facă Barbie?
Bună, Barbie!
Da, spaţiul!
Doamne!
LUMEA BARBIE
Ne vedem mai târziu
Barbie are o zi grozavă în fiecare zi,
dar Ken are o zi grozavă doar dacă Barbie se uită la el.
Bună, Barbie!
Bună, Ken!
- Bună, Barbie! - Bună, Barbie!
Bună, Barbie!
- Bună, Ken! - Bună, Ken!
- Ne-am luat îngheţate.
- Super! - Bună, Barbie!
- Bună, Barbie!
Bună, Barbie!
- Bună, Barbie! - Bună, Ken!
- Bună, Barbie! - Bună, Barbie!
Bună, Barbie!
- Pa, Barbie! - Pa, Barbie!
Bună, Barbie!
O, bună, Allan!
Nu există multipli ai lui Allan. E doar Allan.
Da, sunt... derutat din cauza asta.
Bună, Barbie! Uită-te la mine!
Ken!
Nu!
O, nu!
Ce este?
Trebuie să doară.
- Ken. - O, bună, Barbie!
- Bună! - Cât ai văzut din asta?
Am văzut totul.
Hai să te ridicăm în picioare, Ken!
- Sunteţi atât de puternice! - Foloseşte-ţi picioarele!
- Eşti bine? - Da. Absolut.
Se pare că plaja a fost cam mare pentru tine, Ken.
Dacă n-aş fi rănit grav, te-aş tăvăli chiar acum, Ken.
Eu m-aş tăvăli cu tine oricând, Ken.
Ţine-mi îngheţata, Ken!
Bine, Ken, s-a făcut!
Hai să ne tăvălim!
Oricine vrea să se tăvălească cu el, trebuie s-o facă întâi cu mine.
Eu vă tăvălesc pe amândoi în acelaşi timp!
Tu nici nu ştii să te tăvăleşti.
- Cum o s-o faci cu amândoi? - Bine. Keni?
- De ce nu te tăvăleşti? - De ce te enervezi?
Haide, Keni. Nimeni n-o să tăvălească pe nimeni!
Bine?
Hai să mergem!
- Bine, bine. - Bine.
- Te-ai descurcat minunat. - Te mai doare?
O să te aranjăm noi.
- Hai! - Hai!
- Barbie, ţine-mă de mână! - Eşti bine.
Stai cu mine, Barbie!
Perfect!
Nici nu e rupt. O să fii bine.
Surfingul e mult mai periculos decât îşi dă lumea seama.
Eşti foarte curajos, Ken.
- Mulţumesc, Barbie. - Da.
- Surfingul nici nu e slujba mea. - Ştiu.
Şi nici salvamar, care e o confuzie comună.
- Foarte comună. - Da, pentru că slujba mea...
- E doar plaja. - Da.
Şi cât de bun eşti pe plajă!
Ar trebui să te vindeci repede.
De fapt, numai cât mi-a luat să spun propoziţia asta, te-ai vindecat.
- Fantastic! - Frumos!
- Bună, Barbie! - Da?
- Pot să vin la tine acasă diseară? - Sigur.
Nu am nimic plănuit, doar o petrecere uriaşă,
cu toate Barbie şi coregrafie aranjată, şi o melodie originală.
Ar trebui să vii.
- Cât de tare! - Da.
- Bine. Pa! - Bine. Pa! La revedere!
PREŞEDINTE
- Bună, Barbie! - Bună, Ken!
- Arăţi bine, Barbie! - Mersi, Ken.
- Bună, Ken! - Bună!
- Da, da, da! - Bună, Barbie!
- Barbii!
Ce faci, Ken?
Barbie, uită-te la mine!
Pe pariu că tu nu poţi să faci un salt ca ăsta, Ken.
Ce?
E o petrecere trăsnet, Barbie.
Mersi, Barbie. Doamne, noaptea asta e perfectă.
E perfect de perfectă.
- Şi tu arăţi atât de frumoasă, Barbie! - Mersi, Barbie. Aşa mă simt.
- Şi eu. - E cea mai tare zi.
Este! Şi aşa a fost şi ieri, şi aşa va fi şi mâine.
Şi poimâine, chiar şi miercurea, şi toate zilele de acum înainte.
Da, Barbie!
Voi vă gândiţi vreodată la moarte?
Nu ştiu de ce am spus asta.
Mor să dansez acum.
Uau!
Poţi să pleci acum.
- M-am gândit să rămân la noapte. - De ce?
Pentru că suntem iubiţi.
Ca să facem ce?
De fapt, nu sunt sigur.
O, dar eu nu te vreau aici.
- E Ken? - Ken e doar un prieten foarte bun.
Şi asta e Casa mea de Vis. E Casa de Vis a lui Barbie.
Nu e Casa de Vis a lui Ken. Nu?
- Ai dreptate, ca întotdeauna. - Bine. Şi e noaptea fetelor.
Haide, Barbie! Petrecere în pijama!
Grăbiţi-vă! A venit preşedintele.
Aşa e. Cu plăcere!
- Fiecare noapte e noaptea fetelor. - Fiecare noapte. Pentru totdeauna.
- Fiecare noapte. - Pentru totdeauna.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Şi eu te iubesc.
Noaptea fetelor! Noaptea fetelor! Noaptea fetelor!
Nu pot. Trebuie să plec.
Noapte bună, Barbii!
Sigur nu mă mai gândesc la moarte.
Când mă trezesc în lumea mea roz
Bună, Barbie!
Mă dau jos din pat Şi-mi salut prietenele
- Hei, Barbie! - Hei!
- De ce aşa stresată? - Bună, Barbie!
E posibil să fie acele gânduri...
- Bună, Barbie! - De moarte de nereprimat?
Hai, avem lucruri importante de fă... O!
E ea şi ea, şi eu, şi tu
- Şi rozul merge la orice - O, ce rece e!
Frumoasă din cap până-n picioare
Sunt gata de plecare
E roz O să fie bine
Numai bun de băut
Ne plac şi alte culori Dar rozul ne prinde atât de bine
R, reticentă
O, oroare
Z, zoaie
LAPTE DE VACĂ EXPIRAT!
U, moarte
Asta e Barbie a mea
Hai, Barbie, hai, Barbie
Asta e Barbie a mea
Fetiţo, eşti bine?
Bună, Barbie!
Sunt bine. Toate bune!
- Asta e, Barbie! - Hai, Barbie!
Grozave urale, Keni!
Bate palma!
Bună, Barbie!
Hai, Barbie, să fugim spre apă!
Bine.
Picioarele mele!
O, nu!
Da! Atât de bine!
Bună, Barbie!
- Bună! - Eşti bine?
- Bună, Barbie! - Da, Barbie. Am căzut.
- Ai căzut? - Sunt aşa jenată!
- Barbie nu se ruşinează. - Ştiu.
Barbie, nici n-am un context pentru asta,
dar picioarele mele... călcâiele mele sunt pe pământ.
Nu mai sunt pe vârfuri.
E în regulă. Ia să văd!
Picioare plate!
Termină, Ken!
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Ştiu că sunt Stereotipica Barbie şi, prin urmare, nu formez conjecturi
legate de cazualitatea evenimentelor adiacente în desfăşurare,
dar s-au întâmplat lucruri care ar putea fi legate.
Respiraţie urât mirositoare, duş rece, vafe arse şi-am căzut de pe acoperiş.
- Te-ai defectat. - Ce? Nu, sunt doar... Chiar?
N-am mai văzut aşa defecţiune. E, de obicei, legată doar de păr.
Va trebui s-o vizitezi pe Ciudata Barbie.
- N-a trebuit s-o vizitez niciodată. - Pentru că n-ai avut defecţiuni.
Am auzit că era cea mai frumoasă Barbie dintre toate,
dar cineva din Lumea Reală s-a jucat prea dur cu ea.
Şi acum e sortită să facă alte Barbie perfecte,
în timp ce ea se strică tot mai tare.
Asta, şi toate îi spunem Ciudata Barbie şi pe la spate, şi în faţă.
E atât de ciudată!
De ce stă mereu în şpagat?
N-aş purta niciodată tocuri, dacă picioarele ar avea forma asta.
Bună!
Ham!
Lătrat.
Ham!
Lătrat.
Care-i treaba, frumoaso?
- Bună! - Bun-venit!
Bun-venit în Casa Ciudată!
- Bună! Ce mai faci? - Mă bucur să te cunosc.
Scuze pentru rahatul de câine. Ce pot face pentru tine?
A trebuit să vin să te văd în legătură cu picioarele mele.
Sunt...
Plate.
Da.
- N-am mai văzut asta. - Chiar?
Bine. Poţi să le îndrepţi?
Eşti Stereotipica Barbie, nu?
Ken ăla al tău... e un bol de proteine foarte atrăgător.
Presupun.
Aş vrea să văd ce fel de bulă nudă are sub blugii ăia.
- Oricum, ce a precedat asta? - Nimic.
Un joc distractiv de volei.
- Asta e tot? - Gânduri despre moarte.
Cum ai spus?
Poate nişte gânduri despre moarte.
Gânduri despre moarte?!
E vreo problemă?
- Ce? - Am auzit de asta.
Fireşte, n-am crezut că e posibil, dar e real.
Ai făcut-o lată! Ai deschis un portal.
N-am deschis un portal.
Cineva a făcut-o şi acum e o ruptură în continuum,
care e membrana dintre Lumea Barbie şi Lumea Reală,
şi, dacă vrei să fii Stereotipica Barbie perfectă din nou,
trebuie să îndrepţi asta, fetiţo.
Sau o să fii tot mai ciudată. Uită-te pe coapsa ta!
- Ce e asta? - Celulită.
- O să se întindă peste tot. - Ce?
Şi o să devii tristă şi sentimentală, şi complicată.
Nu!
Ce trebuie să fac?
- Trebuie să te duci în Lumea Reală. - Bine.
Şi trebuie să găseşti fata care se joacă cu tine.
- Se joacă cu mine? - Suntem jucării, scumpo.
De obicei, e un fel de separare. Mersi.
E fata şi păpuşa. Şi cele două nu se-ncrucişează.
- Se-ncrucişează? - Da.
Şi fata care se joacă cu tine trebuie să fie tristă,
şi gândurile şi sentimentele ei, şi umanitatea ei
interferează cu păpuşimea ta.
De ce ar fi tristă?
Am îndreptat totul, ca femeile din Lumea Reală...
- Să fie fericite şi puternice. - Nu ştiu, după mine...
- Şi tu ai avut o legătură. - Eu?
- E nevoie de două să deschidă un portal. - Nu se poate.
Nu mi-am dorit niciodată decât ca totul să rămână cum e.
Chiar şi aşa, voi două deveniţi inexplicabil de interconectate.
Şi trebuie s-o ajuţi pe ea, ca să te ajuţi pe tine.
Deci, ar trebui...
Deci, ce alegi?
Poţi să te întorci la viaţa ta şi să uiţi ce s-a întâmplat
sau poţi să afli adevărul despre univers.
Alegerea e acum a ta.
Prima. Pantofii cu toc.
Nu. O să repetăm.
- Trebuie să vrei să afli. - Nu vreau.
Scumpo, ascultă!
Trebuie să vrei să afli. Din nou!
Nu sunt Aventuriera Barbie, sunt Stereotipica Barbie.
Sunt Barbie la care te gândeşti când spui: Gândeşte-te la o Barbie! 
Asta sunt eu.
Mă enervezi. Eşti enervantă. Asta e enervant.
- Bine, sunt gata să uit acum. - Nu! Faci asta!
Ţi-am dat de ales doar ca să ai senzaţia de control.
- Deci opţiunea 1 nu există? - Nu!
Tu trebuie să repari ruptura.
Nu da vina pe mine, ci pe Mattel. Ei fac regulile.
- Nu vreau. - Bine, fă celulită, atunci. Nu-mi pasă.
Nu! Nu, nu, nu. Bine. Da.
Trimite-mă prin portal.
Bine, de fapt nu e niciun portal. E o figură de stil.
E, de fapt, o maşină sport, la o barcă de viteză,
la o rachetă spaţială, la o bicicletă în tandem,
la o rulotă, la un snowmobil,
care te va duce aproape până la Los Angeles,
unde vei purta culori aprinse şi role, şi vei intra în ţara California.
Ciudat, ştiu. Mai bine nu te gândeşti prea mult.
Şi, când ajung acolo, cum o găsesc pe fata asta?
O să ştii.
- Bine. Şi cum mă întorc? - Exact cum ai venit, dar invers.
Adică ar trebui să merg înainte, dar în ordine inversă sau...
- N-o gândi prea mult! - Bine.
Căci, vezi tu, dacă n-o găseşti şi îndrepţi lucrurile,
ce e urât va fi şi mai urât, şi ce e ciudat va deveni şi mai ciudat.
Şi după aia o să arăţi ca mine.
Scuze!
Înţeleg. Mi-am făcut-o singură.
- Oricum, cred în tine. - Mulţumesc.
Du-te! Ai grijă! Te iubesc.
- Pa! - Pa!
Bon voyage spre realitate şi noroc cu refacerea membranei
care separă lumea noastră de a lor, ca să nu faci celulită!
- Bănuiesc că se duce fără tine. - Eşti pierdut, Ken!
Chiar m-a rugat.
Şi i-am spus: Prefer să stau aici. 
De ce? Ţi-e frică?
- Nu. - Pun pariu că eşti speriat.
- Şi că ea nici nu vrea să mergi. - Ambele pariuri sunt greşite.
Şi eu pun pariu în direcţia opusă.
- Da? - Da.
În ce direcţie? Nici nu ştii.
Nu vreau să plec. Încerc că caut motive să nu plec.
- Te rog, rămâi! - O să-mi fie atât de dor de voi!
Aş vrea să vină cineva cu mine, dar nu, trebuie s-o fac singură.
- La ce pasăre mă gândesc? - Papagal.
Delfin. Adică nu, o pasăre.
- Pelican. - Doamne!
- O să ne fie dor de tine, Barbie. - Mă întorc repede.
Cu picioare perfecte, şi o să uităm ce s-a întâmplat.
Şi o să vezi tot ce-am făcut ca să îndreptăm lumea.
O să fii aşa o eroină pentru ei!
Toate femeile puternice, recunoscătoare, care-şi datorează viaţa păpuşilor Barbie.
Pun pariu că toate o să-ţi mulţumească şi o să te îmbrăţişeze.
Da, aveţi dreptate. Pornesc.
Pa!
- Pa, Barbie! - Pa!
Pa, Barbie! Noroc în realitate!
Fereşte-te de celulită!
LUMEA BARBIE
M-am dus la doctor M-am dus la munte
M-am îngrijit de copii Am băut din izvoare
Sunt mai multe răspunsuri La aceste întrebări
Care mă duc pe un drum întortocheat
Şi cu cât caut mai puţin sursa După ceva definit
Cu atât sunt mai bine
- Cu atât sunt mai bine - Cu atât sunt mai bine
Ce faci aici?
Vin cu tine.
- Nu. Te rog, coboară! - Nu pot.
Am pus un pariu dublu cu Ken
şi nu poţi să mă faci să arăt prost de faţă cu Ken.
Ken nu e cool!
Este pentru mine.
Doar o să mă încetineşti.
Barbie, dacă e o plajă?
O să ai nevoie de un profesionist.
Ţi-ai adus rolele?
Chiar nu merg nicăieri fără ele.
- Te rog. - Bine.
Hai să facem asta!
- Pot să stau în faţă? - Nu.
LUMEA REALĂ PE AICI
Aşa că Barbie şi Ken pornesc în aventura lor
în Lumea Reală.
Barbie.
Da!
Asta e Lumea Reală!
Barbie, ţi-am spus că o să fie plajă.
Da.
Da!
Ce se întâmplă?
Să vedem un zâmbet, blondino!
- De ce se uită bărbaţii la mine? - Da, şi la mine.
O, îmi place asta!
Mă simt un pic prost.
- Nu ştiu care e cuvântul, dar sunt... - Frumos top!
Conştientă, dar sunt conştientă de mine.
Eu nu simt asta.
Simt ceva ce poate fi descris doar ca admiraţie.
- La naiba, fato! - Nu ochi dulci.
- Şi fără o subnotă de violenţă. - Eu clar simt o subnotă de violenţă.
Un şantier de construcţii!
Avem nevoie de energia aia feminină bună.
- Doamnelor! - Ai şi cartofi prăjiţi la bucăţica aia?
Dacă ţi-aş spune că eşti sexy, mi-ai lua-o în nume de rău?
- Am murit şi am ajuns în rai? - Ai o oglindă în buzunar?
- Că eşti un înger. - Că mă văd în chiloţii tăi.
Nu ştiu ce vreţi să spuneţi cu glumiţele astea,
dar percep un oarecare subînţeles, care pare să fie dublu,
şi aş vrea să vă informez că nu am vagin.
Iar el nu are penis.
- Nu avem organe genitale. - Nu-i nimic.
- Nu contează. - E în regulă.
Eu am toate genitalele.
Doamne, te-ai gândi că un şantier la prânz
ar fi locul perfect pentru puţină putere feminină,
dar ăsta a fost atât de... masculin.
Totul e aproape inversat aici.
Uite!
- Curtea Supremă! - Sunt atât de deştepte!
Da, Brian, fă-o, frate!
- Îmi plac bluzele mulate. - Mie, cotierele.
Cred că ne trebuie alte haine.
Arătăm grozav.
- Îmi plac franjurile. - Mie, denimul.
Hei, omule!
Trebuie să plătiţi pentru alea.
- Arată şi mai bine în mai multe haine. - Pentru că-ţi poţi imagina mai multe.
Ştii ce? Ţineţi-le!
Ciudata Barbie a spus că voi şti cum s-o găsesc pe fata asta, dar habar nu am.
Ce ar face Deşteapta Barbie?
Trebuie să-mi limpezesc mintea, ca să pot gândi.
Cine se joacă cu mine?
Nu-mi place când lumea gândeşte. Devine plictisitor!
Dacă rezolv repede, mergem acasă mai repede.
- Şi eu ce să fac? - Ken!
- Fă o plimbare sau ceva! - Singur?
- Da. - Pe bune? Unde?
Oriunde.
- Pot s-o iau încolo? - Da. Bine.
- Nu te duce prea departe! - Bine!
Scuzaţi-mă, dle!
Mersi, omule.
Salut, omule!
- Trebuie să fim bărbaţi. - Bună mişcare, omule!
Bărbaţi, bărbaţi, bărbaţi.
- Eşti cel mai tare! - Ba tu eşti!
Bărbaţi, bărbaţi, bărbaţi.
Bazat pe ROI, întrecem aşteptările.
Bună treabă!
Nu-mi fac griji cu asta.
Nu acum, Margaret. Hai să batem palma!
- O să facem mulţi bani. - Suntem oficial importanţi.
Da!
AJUTOARE
Asta a fost...
dureros, dar plăcut.
Încerc doar să fac asta să meargă.
Cum, făcându-mă nebună? Nu aşa se procedează.
Nu ştiu ce e...
Eşti atât de frumoasă!
Ştiu.
Barbie! Barbie!
Da!
Ştiu!
O, ce ştii?
- Tu, primul. - Nu, tu.
- Hai în acelaşi timp. - Bine.
- E la şcoală! - Bărbaţii conduc lumea!
- Poftim? - E la şcoală?
Dar tu ce ai spus?
- Nimic. - Bine.
- Hai să mergem la şcoală! - Bine!
Haide!
SEDIUL CENTRAL INTERNAŢIONAL MATTEL LOS ANGELES, CALIFORNIA
- Alo? - Aici Dan de la FBI.
- Aici Aaron de la Mattel. - Mă doare-n cot cine eşti!
- Eşti stagiar? - Nu, sunt...
- Două păpuşi de-ale voastre au scăpat. - Imposibil!
- De unde ştii? - Nu fi obraznic!
Nişte blonzi pe nume Barbie şi Ken. Se dau cu rolele în Santa Monica.
Ne trebuie ajutorul lui Mattel pentru îndeplinirea misiunii.
- N-o face lată, Aaron! - Nu.
Asta e rău. E foarte rău.
- Ce? - S-a mai întâmplat asta.
- Ce? Când? - Cică acum 10 ani.
O femeie, Skipper, a apărut acasă la o familie din Key West.
A cerut să fie dădacă. Apoi a încercat să le ducă copilaşul la surfing.
- Doamne! - Ştiu.
Au reuşit s-o dreagă, s-o ţină secret, dar asta e grav.
- Mă duc până sus. - Nimeni n-o face.
- Trebuie. - S-ar putea să nu te întorci.
Ştiu.
PÂNĂ SUS
ÎMPUTERNICIREA NOII GENERAŢII PRIN JOACĂ.
Cu atât sunt mai bine
- Bună! - Bună, Aaron!
- Desene noi? - Da.
Am început să desenez modelele astea ciudate.
Sunt diferite.
E Barbie cu Gânduri de Moarte de Nereprimat.
Barbie cu Celulită peste Tot.
Barbie Ruşinată de Moarte.
Bine, ascultă! Trebuie să vorbesc cu şefii mari.
- Nu. - Trebuie.
- Nu. - Mă duc.
Aaron, au o întâlnire importantă pentru idei.
N-are voie nimeni să intre.
- Aaron, opreşte-te! - Mereu împuternicind fetele.
Mereu!
Dar ce vindem cu adevărat?
Vă spun eu ce. Vindem visuri!
Şi imaginaţie!
Şi sclipici!
Devin exaltat. Sunt pasionat.
Şi, când te gândeşti la sclipici, la ce te gândeşti după aceea?
Putere feminină.
Scuzaţi-mă!
- Cine eşti tu? - Aaron Dinkins, dle.
E o întâlnire importantă, Aaron Dinkins.
Veţi vrea să auziţi asta, dle.
Nu poţi trimite e-mail?
Până la SZ?
Sfârşitul zilei.
- Tare! - Da.
Pot să v-o şoptesc, dle?
Bine. Şopteşte-mi!
Nu! Nu!
- Ia scaunul! - Ia căruciorul!
Suntem bine.
- Eşti bine? - E bine.
- Bine. - E bine.
Se repetă povestea cu Skipper.
Şi, cu tot respectul, aia era Skipper, dle.
Asta este... Barbie.
Dacă s-ar afla că păpuşile noastre vin din Lumea Barbie,
în mărime reală,
umblând pe pământ...
ar fi foarte rău.
Barbie în Lumea Reală?
E imposibil.
Avem o situaţie gravă pe cap.
Catastrofală!
- Nu pot sublinia asta destul! - Ce?
- Cum ziceai că te cheamă? - Aaron Dinkins, dle.
- Aaron Dickinsdle? - Dinkins.
- Da! Aaron. - Lumea Barbie e o realitate alternativă...
sau un loc unde imaginaţia...
Da!
Bine.
Gândeşte-te la ea ca la un oraş din Suedia, Aaron Dinkins.
Suedia.
Da.
Cât cântăreşti?
Nu contează.
Pare o slujbă pentru cutie.
Nu se odihneşte nimeni până păpuşa asta nu e înapoi în cutie.
Liceul Davy Crockett Junior! Ca în viziunea mea.
Un bărbat pe cal.
Am început să am sentimente ciudate.
Adică mi-e teamă fără să existe un obiect anume.
- Ce e asta? - E anxietate.
Şi eu am asta. E groaznică la vârsta asta.
Eu mă simt uimitor.
Păi, copiii nu se iau de taţi.
Trebuie să fie pe aici. Trebuie s-o găsesc în curând.
O să intru la bibliotecă să caut cărţi despre camioane.
- Bine, dar nu da de necaz! - Nu!
Ce faci?
Cum o cheamă pe fata aia?
Aia e Sasha.
- Bună, Sasha! - Nu vorbi cu ea!
Sasha poate vorbi cu tine, dar tu nu poţi vorbi niciodată cu Sasha.
- O să te zdrobească. - Nu-ţi face griji!
Toată lumea mă place şi mă crede grozavă, şi drăguţă.
Mulţumesc.
Bună, dnelor! Sasha, ce faci?
Cine eşti tu?
Sunt doar femeia voastră favorită din toate timpurile.
Barbie!
Chiar crezi că eşti Barbie?
- Da. - E nebună.
O fi scăpat de la nebuni?
Chiar eşti Barbie? O piţipoancă profesionistă?
Nu! Barbie nu e piţipoancă. E doctoriţă, avocată, senatoare.
- Şi câştigătoare a Premiului Nobel. - Ai câştigat un Nobel?
Nu eu, Barbie.
Da.
Nu vreţi să-mi mulţumiţi şi să mă îmbrăţişaţi?
Pentru că sunt jucăria preferată?
Nu ne-am mai jucat cu Barbie de când aveam 5 ani.
Da, uram păpuşile cu păr.
Mă jucam cu Barbie doar în ultimă instanţă.
Mie-mi plăcea Barbie.
Oricum, şi atunci era oribilă pentru noi.
Era oribilă?
De ce?
- Hai, Sasha! - Zi-o!
Distruge-o pe Barbie!
Bine, Barbie. Hai să facem asta!
Ai făcut femeile să se simtă prost în pielea lor de când ai fost inventată.
Cred că ai înţeles exact invers.
Tu reprezinţi tot ce e greşit cu cultura noastră.
Capitalismul sexualizat, idealurile fizice nerealiste...
Nu, nu, nu. Descrii ceva stereotipic.
Barbie e mult mai mult de-atât.
Uită-te la tine!
Păi, practic, eu sunt Stereotipica Barbie.
Ai dat mişcarea feministă înapoi cu 50 de ani.
Ai distrus simţul înnăscut al valorii la fete
şi omori planeta cu glorificarea consumerismului excesiv.
Nu, ar trebui să vă ajut şi să vă fac fericite şi puternice.
O, eu sunt puternică.
Şi, până n-ai apărut tu şi te-ai declarat Barbie,
nu m-am gândit la tine de ani de zile, fascisto!
Bine.
Se întâmplă din nou. Trebuie să...
Mă scuzaţi?
Mi-a făcut mare plăcere să vorbesc cu voi.
Nu ascultă niciodată.
DE CE BĂRBAŢII CONDUC (LA PROPRIU)
BĂRBAŢII ŞI RĂZBOAIELE
ORIGINILE PATRIARHIEI
CAII
Scuzaţi-mă, dle, ştiţi cât e ceasul?
Mă respecţi.
Scuze, nu, ştiţi cât e ceasul?
Nu, nu ştiu.
Bine.
De ce nu mi-a spus Barbie de patriarhie,
care, din câte înţeleg, e unde bărbaţii şi caii conduc totul?
Sigur.
O să-mi caut norocul acolo.
Bine. Deci...
Accept o slujbă la nivel înalt, cu salariu mare şi influenţă, te rog.
Vei avea nevoie de cel puţin un MBA.
- Şi mulţi dintre ai noştri au doctorate. - Nu e de ajuns să fii bărbat?
De fapt, acum, e chiar invers.
E clar că nu vă prea pricepeţi la patriarhie.
Nu! Nu. Ba...
Ba ne pricepem. Doar că o camuflăm mai bine acum.
Nu, n-o să te las să faci doar o apendicectomie.
- Dar sunt bărbat. - Nu doctor.
- Te rog! - Nu.
- Pot vorbi cu un doctor? - Asta faci.
- Îmi aduci o cafea? - Nu.
- Şi-mi trebuie un pix cu clic. - Nu.
- Şi un halat alb. - Nu.
- Şi o chestie ascuţită. - Nu.
- Uite-l! Doctore! - Să cheme cineva paza.
Aş vrea să mă înscriu pentru slujba pe plajă.
Deci vrei să fii salvamar?
Nu sunt antrenat să mă duc acolo. Sunt antrenat să stau încrezător chiar aici.
Aici nu e nimeni în pericol.
Şi, chiar dacă ar fi, nu sunt antrenat să-i salvez.
Atunci nu te pot angaja.
Nici pe plajă nu pot fi aici!
Mă crede o fascistă?
Nu controlez căile ferate sau fluxul comerţului.
- Iată-te! - O, nu!
A mers îngrozitor.
Trebuie să găsesc un loc în care să pornesc patriarhia de la început.
Dră Barbie?
Sunt doar Barbie.
Va trebui să veniţi cu noi.
- Cine sunteţi voi? - De la Mattel.
- Mattel? - Mattel.
Slavă Domnului!
Trebuie să vorbesc cu cineva din conducere.
Totul merge de-andoaselea aici.
Bărbaţii mă privesc ca un obiect. Fetele mă urăsc.
Toată lumea mă crede nebună şi sunt mereu arestată.
- Vă rog să veniţi pe aici, dnă. - Şi doar ce-am învăţat să plâng.
Întâi am avut o lacrimă, apoi multe.
Ce să fac? S-o urmez pe Barbie în maşina neagră înfricoşătoare?
O maşină care mi-ar plăcea, de fapt.
Ai dreptate, e bine. E Mattel.
- Da. - Ştiu.
Mă întorc în Lumea Barbie şi le spun Kenilor ce-am aflat.
O să fie minunat!
Bine.
- Înapoi în Lumea Barbie! - Hai pe-acolo!
- Bună, iepuraş scump! - Nu-mi spune aşa!
Scuze! Am scăpat devreme, pentru că e criză la muncă,
dar m-am gândit să luăm o îngheţată italiană.
Bine că au arestat-o pe nebuna aia!
Pe femeia aia ruptă de realitate.
- Se crede Barbie. - Stai, ce ai spus?
Se crede Barbie. E perfect convinsă.
Ce faci? Ce faci?
Mamă! Mamă!
Mamă, treci înapoi în maşină!
Glumeşti?
Mamă!
Mattel! Normal că voi m-aţi adus aici.
Pentru că sigur n-a fost Sasha.
Mersi că m-aţi adus. A fost foarte distractiv.
Uau, nava-mamă!
- Barbie! - Cât ne bucurăm să te vedem!
- Bună! - Ai vrea nişte apă minerală?
Da, mulţumesc.
Mersi.
Nu-s obişnuită să aibă ceva în ea.
Mulţumesc.
Am fost nerăbdători să stăm faţă în faţă cu tine.
Sigur.
Ce pot să fac ca să repar ruptura din continuumul spaţiu-timp,
să-mi obţin picioarele înapoi şi să scap de celulită,
şi să nu mă transform în Ciudata Barbie?
Tocmai asta discutam.
Dacă eşti de acord, noi am vrea
să intri în cutia aia gigantică.
STEREOTIPICA BARBIE ORIGINALĂ
Intră în cutie şi o să fii iar în Lumea Barbie.
Şi totul va fi ca înainte.
Ştiţi ce? Ar trebui să-l luăm pe Ken întâi.
Pe Ken?
Ştiţi voi, Ken. Barbie şi Ken.
- Da, Ken. Ken. - Să găsim bărbatul, da.
Înapoi în Lumea Barbie!
O să mi se facă rău.
Ken nu ne îngrijorează.
Niciodată.
Bine, o să... intru în cutie, atunci.
Bine. Da.
Dar, dacă tot am venit până aici, pot s-o întâlnesc pe femeia la conducere?
Pe directoarea executivă.
Ăsta sunt eu.
- Pe directoarea financiară. - Eu.
- Pe directoarea de operaţiuni. - Aici.
- Preşedinta diviziei Barbie. - Prezent.
Eu sunt bărbat fără putere. Asta mă face femeie?
E vreo femeie la conducere?
Ascută, ştiu exact unde baţi
şi trebuie să spun că dispreţuiesc asta.
Suntem o companie făcută din femei.
Am avut o directoare executivă în anii '90.
Şi a mai fost una...
altă dată.
Deci astea-s deja două.
Femeile sunt fundaţia acestei foarte lungi...
clădiri falice.
Avem băi neutre în prostie!
Fiecare dintre bărbaţii ăştia iubeşte femeile.
Eu sunt fiul unei mame.
Sunt mama unui fiu.
Sunt nepotul unei mătuşi femeie.
Câţiva dintre cei mai buni prieteni ai mei sunt evrei.
Ce încerc să spun e...
Treci în cutie, neruşinato!
- Ce? Nu pot să spun neruşinată acum? - N-am mai fost într-o cutie de ani de zile.
Vezi? E uşor.
O, bine.
O, Doamne! Îmi amintesc mirosul ăsta.
Am un adevărat flashback proustian.
O ţineţi minte pe Barbie Proustiana? Nu s-a vândut prea bine.
Ştiţi ce, înainte să intru în cutie,
pot să fug la baie să mă asigur că părul îmi stă perfect?
Bine. Poţi s-o faci repede?
- Pe aici? - La capătul holului.
- Mulţumesc. - La dreapta.
Chiar voia la baie.
Prindeţi-o pe Barbie!
Să nu îndrăzneşti să apeşi pe buton! Lasă-mă pe mine!
Prindeţi-o pe Barbie, am spus!
Unde e Barbie?
Te ajung din urmă!
O să te prind!
Barbie!
E mai repede să sărim peste separatoare!
- E mai repede! - Sigur.
Prindeţi-o pe Barbie!
- Barbie! - La naiba, Barbie!
Barbie!
O să te prind! Barbie!
Stai liniştită, eşti în siguranţă aici.
Ce loc e ăsta?
Cel mai bine mi se pare la mesele de bucătărie.
Ceai?
Da, te rog.
Deci o femeie munceşte aici.
Scumpo, facem mai mult decât să muncim aici.
Mulţumesc.
Ce?
- E pentru că nu ştiu să beau ceai? - Nu. Arăţi diferit.
Nu aşa arăt în mod normal. De obicei arăt perfect.
Nu ştiu.
Mie mi se pare că eşti numa' bine.
Lumea Reală nu e aşa cum o credeam.
Nu e niciodată.
Şi nu e minunat?
Cine eşti tu?
Încotro s-a dus?
Dacă o iei prin dulapul ăla, o să găseşti o scară care merge în hol.
Bine.
Mulţumesc.
Ruth.
Ruth. Mulţumesc, Ruth.
Cu plăcere, Barbie.
Am găsit-o! Uitaţi-o!
- Cardul! - Cardul!
Nu am cardul.
Urcă!
Acum! Urcă acum!
Haide!
O, nu! Acum n-o s-o mai prindem pe Barbie!
Nu ne trebuia!
Barbie!
Hai să facem un plan!
Eu aş sta în faţă în mod normal. Mă sui în prima.
Ţine-te!
Sper că nu ne-a văzut nimeni de la şcoală cu Barbie în maşină.
- Cum s-a întâmplat asta? - Nu ştiu.
- Cum de eşti aici? Tu eşti o idee. - O idee grozavă.
Păi, m-am simţit puţin cam singură în ultima vreme.
Şi am găsit păpuşile Barbie.
- Am crezut că le-ai dat. - Şi m-am jucat cu ele.
Şi am făcut desene ca pe vremuri. Ţii minte?
- M-am gândit că m-ar înveseli. - Şi?
Nu, m-am simţit tristă şi ciudată.
Şi-apoi desenele au devenit triste şi ciudate.
Şi poate, pentru că n-am putut fi ca tine, te-am făcut pe tine ca mine?
Aveau cumva desenele astea gânduri despre moarte şi celulită?
Da! Barbie cu Gânduri de Moarte de Nereprimat!
- Dumnezeule! - Şi celulită!
- Am venit pentru tine! - Ai venit pentru mine!
Alea erau amintirile tale.
Alo? Alo?
Alo! Comunicaţi telepatic?
Nu! Nu, nu e asta.
- Comunici telepatic cu o Barbie reală? - Nu!
Adică poate. Un pic, da.
Nici nu ştiu de unde s-apuc prostia asta că ai adus la viaţă o Barbie.
O, Sasha, ascultă...
Sunt doar o mamă plictisitoare, cu o slujbă plictisitoare şi o fată care mă urăşte.
Mă poţi învinui că am vrut să mă distrez un pic?
Trebuie să scap de dobitocii ăştia.
Mamă!
Cred că vă datorez scuze.
Am crezut că Barbie a făcut Lumea Reală mai bună,
dar Lumea Reală e tulburată pe veci şi irevocabil!
Lumea Reală nu e perfectă, dar tu m-ai inspirat.
Iubesc femeile. Vreau să ajut femeile.
O, termină! Toată lumea urăşte femeile.
Femeile urăsc femeile şi bărbaţii le urăsc. Numai cu asta sunt toţi de acord.
- E adevărat? - E complicat. Ură e prea mult spus.
Trezeşte-te, mamă!
Sunt foarte trează, Sasha!
Mamă, unde ai învăţat să conduci aşa?
- A fost un tip... - Tata?
Da, da, a fost tata.
Bine, lăsaţi-vă jos!
- Eşti atât de drăguţă! - Nu te uita la mine!
Bine, scuze.
Nu-i pot ţine la depărtare la nesfârşit. Unde ne-am putea duce?
Stai, am o idee. Poţi să ne duci pe Plaja Venice?
Sigur.
Ador rolele! Unde mergem?
- În Lumea Barbie. - Ce? Mamă!
Chiar o s-o laşi pe Barbie
să te ducă pe tine şi pe fata ta adolescentă într-un tărâm imaginar?
Da, şi ştii de ce? Pentru că eu nu apuc să fac nimic.
N-am fost nici în croaziera câştigată la loteria şcolii,
că n-am avut zile de concediu şi tata e alergic la soare.
- Şi tata? Nu poţi să-l laşi! - O să fie bine.
Bolígrafos.
Da, o să fie bine.
Eşti gata să te distrezi?
Da!
Pornim! Hai să simţi magia!
Unde suntem?
Cum am intrat în hainele astea?
Cum am ajuns în vehiculul ăsta?
Când eram mică, am pierdut cizmele astea
şi mama nu m-a lăsat să cumpăr o Barbie nouă,
doar ca să înlocuiesc cizmele.
Îţi vin foarte bine.
Mulţumesc!
- Bună! - A fost mereu păpuşa mea preferată.
Tu eşti omul meu preferat.
Nu-i spune, dar n-am cumpărat niciodată un Ken.
Ken e complet superficial.
Nu am spus asta. Femeile deţin toate posturile de putere, controlează banii.
Practic, tot ce fac bărbaţii în lumea ta femeile fac în a noastră.
Pare foarte tare.
Sasha, uite, delfini!
Cu atât sunt mai bine
Da
Cu atât sunt mai bine
Ce cântec e ăsta?
O, şi avem o preşedintă,
şi e distracţie, şi muncă, şi prietenie, şi femei non-stop.
- Vin mâini uriaşe să se joace cu voi? - Nu, asta e o nebunie.
Scuză-mă! Ai văzut un grup de femei pe roţi?
Da, o blondă, o brunetă şi o adolescentă. Mergeau pe role în direcţia aia.
O, nu! Primul pas sunt mereu rolele.
Poftim, dle?
S-au dus în Lumea Barbie.
- O, nu! - Şi a dus oameni cu ea.
Asta ar însemna lucruri ciudate pentru lumea noastră.
Cum ar fi?
Nimic din ce imaginaţia noastră colectivă ar putea concepe.
Un podcast găzduit de doi copaci înţelepţi.
Sau un cor de 2.000 de taţi tineri.
Nici măcar pe-aproape. Trebuie să mergem în Lumea Barbie.
Mergeţi! Găsiţi role acum! Alegeţi o direcţie şi fugiţi!
Practic, simt deja cum mi se ridică picioarele.
Asta trebuia să fac. Să vă aduc aici.
- Pare normal. - Aşa e.
Bine, asta e...
Ciudat!
Vine o sticlă de bere!
Aia e preşedinta noastră, cu berea.
Şi majoretele sunt Curtea Supremă.
E mult mai bine decât să fii preşedintă.
Ceva e ciudat azi.
Bună, Barbie!
O, bine. Bună, Ken!
Ia o sticlă de bere! Voinicul meu e însetat.
Oricum...
Stai să-mi vezi Casa de Vis.
Tot ce-am cumpărat şi ce am o să te inspire.
Şi ne putem schimba din nou!
Ăla e Capitoliul.
- E roz? - Roz!
Şi ăla e...
Astea sunt Casele de Vis. Aici locuiesc eu.
Poţi să vezi prin case.
Deci fiecare Barbie are casa ei?
Asta e tare. Unde stau Kenii?
Nu ştiu.
La început am crezut că Lumea Reală e condusă de bărbaţi.
Şi-apoi, preţ de o clipă, am crezut că e condusă de cai.
Dar caii sunt doar extensiile bărbaţilor.
Am avut casa aia din copac. Mi-am strâns alocaţia ca s-o iau.
N-am mai văzut aşa maşină. Ce s-a întâmplat aici?
Totul, practic totul există pentru a extinde şi eleva prezenţa bărbaţilor.
- E uimitor. - E frumos.
- Ştiu. - A venit Barbie.
- Ia uite cine e aici! - Ken?
Ce ai făcut?
Ce porţi?
Nu întreba! Acceptă, păpuşă mică!
Păpuşă.
Nu mă face păpuşă.
Dar mini-păpuşă? Ca mini-frigiderul ăsta.
Nu, Ken.
Asta e Casa mea de Vis. E Casa mea de Vis! E a mea!
Nu, nu mai e Casa de Vis a lui Barbie!
Asta va fi ştiută de acum înainte drept Casa Mojo Dojo Casa lui Ken.
Nu e nevoie să spui şi dojo, şi casă.
Şi casa...
Dar o faci, pentru că e bine. Încercaţi!
- Mojo Dojo Casa... - N-o spuneţi!
Casa Mojo Dojo Casa.
Spune-mi direct. Cât de ciudat e?
Şefu', casele astea Mojo Dojo Casa zboară de pe rafturi.
Copiii strigă după ele. Ken e pe tricouri, pe căni.
- E tatuajul numărul 1. - O, nu!
Warner Brothers au început audiţiile pentru un film cu Ken,
care e deja un blockbuster de succes.
CASA MOJO DOJO CASA LUI KEN
Se întâmplă.
Chestia pe care nu ne-am imagina-o. Dacă n-o găsim pe doamna cu cuvintele...
- Asistenta executivă. - Dna cu cuvinte executivă...
şi pe cineva, care e probabil fiica ei, să închidă portalul,
lumile noastre ar putea fi schimbate pentru totdeauna.
Ce contează dacă e Barbie sau Ken? Banii curg.
Să-ţi fie ruşine, executiv numărul 2!
Crezi că mi-am petrecut viaţa în consilii pentru un profit?
Nu! Am intrat în industria asta pentru fetiţe şi visurile lor.
În cel mai puţin sinistru mod posibil.
Acum mergeţi mai repede! Timpul se scurge!
Uite, doar beau nişte sticle de bere în Casa mea Mojo Dojo Casa.
SALON KENDOM
- Ken! - Poţi să stai dacă vrei.
Ca soţie a mea sau iubită la distanţă pe termen lung, cu puţine obligaţii.
Ce spui?
Îmi dai o sticlă de bere?
Nu îţi dau o sticlă de bere.
E-n regulă.
Acum că nu mai conduceţi voi, putem să ne facem părul cum vrem.
Eu am pălării.
Unde sunt băieţii mei flămânzi? Cine vrea snackuri?
Barbie, cât mă bucur să te văd! Îţi vine să crezi ce se întâmplă?
Ştiu, nu e grozav?
Vrea cineva o sticlă de bere?
- Ce faci? Eşti doctoriţă! - Îmi place să fiu o decoraţiune utilă.
Şi lui Allan îi place să ne facă mie şi Kenilor masaje la picioare.
Nu, nu îmi place.
Nouă, da!
Sunt mort de beat acum!
Idem şi aici.
Îmi place să nu iau decizii.
E ca o zi la băi pentru creierul meu. Veşnic.
Ce e cu ele?
Le-am explicat natura fără cusur a logicii imaculate şi impecabile
numite patriarhism şi au cedat.
O, Doamne!
E ca în anii 1500, cu indigenii şi variola.
N-aveau nicio apărare împotriva ei.
Da. Pune-ţi centura, iubito!
Pentru că Lumea Barbie e acum Lumea Ken.
Şi va fi exact ca la Century City din Los Angeles,
pentru că ei s-au gândit la toate.
Imediat ce te dai jos din maşină îţi spui:
Nu pot să cred cât de grozav e aici! 
Nu, nu, nu. N-au găsit soluţia în Century City, pentru că i-am dezamăgit.
Nu! Tu m-ai dezamăgit pe mine!
Acolo eram cineva.
Şi, când mergeam pe stradă...
lumea mă respecta doar pentru cine sunt.
O doamnă m-a întrebat chiar cât e ceasul.
Nu se poate!
Ba da!
Şi, dacă n-ar fi fost formalităţile alea ca MBA, diplomele medicale
şi, nu ştiu, lecţiile de înot, aş fi putut conduce lumea aia.
Dar n-am nevoie de niciunul dintre lucrurile alea aici.
Aici sunt doar un tip. Şi ştiţi ce?
E de ajuns.
Telecomanda TV?
Care e?
E ăla de acolo.
Spuneţi-mi dl preşedinte, prim-ministru Ken, dnă.
Să recapitulăm toate schimbările uimitoare şi inovaţiile datorate lui Ken.
Premiul Nobel pentru cai i se atribuie lui...
Ken!
Iar acum îl faceţi permanent cu alegeri speciale,
pentru a schimba Constituţia.
Exact, în numai 48 de ore,
toţi Kenii se vor duce la secţiile de votare ca să schimbe Constituţia
într-un guvern
pentru Keni, al Kenilor şi condus de Keni!
Nu ai voie să faci asta!
Asta e Lumea Barbie. Barbii au muncit din greu
şi au visat mult ca să o facă tot ceea ce este.
Nu o poţi anula într-o singură zi.
La propriu şi la figurat, numai uită-te!
Acum, dacă mă scuzi...
asta e Casa mea Mojo Dojo Casa, nu e...
Casa Mojo Dojo Casa lui Barbie.
Nu?
Cum te simţi?
Nu e plăcut, nu?
E noaptea băieţilor!
Fiecare noapte e noaptea băieţilor.
Barbie! Ia-ţi hainele la modă cu tine!
Ia-ţi pantalonii evazaţi Sărbătoreşte disco,
PANTALONI EVAZAŢI SĂRBĂTOREŞTE DISCO
şi costumul drăguţ de patinaj,
şi fusta uluitoare de spectacole.
Astea-s de arhivă.
Setul Bairam în pijama în Amsterdam.
Nu!
Şi pantalonii tăi drăguţi cu model Palazzo.
PANTALONI DRĂGUŢI CU MODEL PALAZZO
- Nu Palazzo! - Şi dispari!
Poate mi-ar veni.
Scumpo...
De ce ţi-ai dorit să vin în lumea ta tulburată,
folosindu-ţi gândurile umane complicate şi sentimentele?
- Ce? - Lumea Barbie era perfectă înainte.
Eram perfectă înainte.
Îmi pare tare rău. Nu încercam să fac nimic.
Nu-ţi cere scuze!
Nu da vina pe mama!
Sasha, eşti drăguţă!
Poate tu ţi-ai dorit să apărem noi. Poate e vina ta, Barbie.
Nu, nu mi-am dorit nimic.
N-am vrut să se schimbe nimic niciodată.
Scumpo, asta e viaţa. Totul e schimbare.
Asta e înfricoşător.
Nu vreau asta.
Nu e viaţa mea. Nu, mulţumesc.
Doar nu, nu vreau asta!
O să stau aici şi o să aştept, şi o să sper
că una dintre păpuşile Barbie mai orientate spre conducere să-şi revină
şi să facă ceva cu dezastrul ăsta.
Chiar înţeleg sentimentul ăsta.
E, practic, ca a fi o persoană umană tot timpul...
Te rog, doar lasă-mă aici!
Du-te înapoi în lumea ta bolnavă şi lasă-mă în a mea!
- Deci o să te dai bătută? - Da.
Bine.
Ştii, aproape că mi-e milă de tine, dar eşti exact cum am crezut.
Hai să mergem, scumpo. Hai să...
- Bine, şi cum...? - Faceţi tot ce-am făcut, invers.
Incredibil! Hai, mamă! Nu te merită.
N-am decăzut niciodată atât. Şi emoţional, şi fizic.
Bun, copii, e timpul să ieşim s-o luăm pe noua Barbie Depresiva.
Poartă trening zi şi noapte.
A petrecut şapte ore pe Instagram,
uitându-se la pozele de logodnă ale prietenei ei,
mâncând o pungă de caramele.
Şi acum o doare maxilarul.
Şi o să se uite pe BBC la Mândrie şi prejudecată
pentru a şaptea oară, până adoarme.
Situaţia familiei e de aşa natură, încât orice alianţă între noi
trebuie să fie văzută ca o legătură foarte reprobabilă.
Păpuşile Barbie cu anxietate, atacuri de panică şi TOC se vând separat.
BARBIE POŢI FI ORICE
Barbie! Barbie, trezeşte-te!
Ciudată.
Sunt ca tine acum.
Urâtă şi nedorită.
Mersi.
Hai s-o suim în spate! Hai!
Unu, doi...
- Nu e grozav? - Da.
Aşteptaţi să vedeţi barca!
Barca.
Frumos peisaj rural!
A spus că mă citeşte uşor
Patru ani m-am ploconit La mintea mai măreaţă
Mi-am luat actele şi am fost liberă
M-am dus la doctor M-am dus la munte
M-am îngrijit de copii Am băut din izvoare
Întrerupem transmisia ca să vă aducem noul post de radio,
unde se cântă doar piesele favorite ale lui Ken.
Opreşte cântecul ăsta, pentru Dumnezeu!
- Cine eşti tu? - Allan.
- Aşa e! Ce grozav! - Nu le spune Kenilor. Încerc să evadez.
Nu mai pot sta pe încă o canapea de piele. Îmi distruge spiritul.
Imediat ce-şi vor da seama cum să facă zidul într-o parte, nu doar în sus...
LUMEA REALĂ PE AICI
nimeni nu va mai putea să intre sau să iasă.
- Dacă vreţi să plecaţi, fugim acum! - Nu, Allan. Nu poţi să pleci.
O Barbie în Lumea Reală a iscat toate problemele astea!
Nimănui nu-i va păsa dacă Allan ar fi în Lumea Reală.
De fapt, s-a mai întâmplat. Tot N'SYNC, Allan.
Da, până şi el, aşa că haideţi!
Hei, tu!
- Ce facem? - Urcaţi în maşină şi cântaţi!
- Salut! Fii pregătită pentru orice. - Ce?
Cine eşti tu?
Allan. Sunt prietenul lui Ken.
KEN LUCREAZĂ
Îmi vin toate hainele lui.
Urcă în maşină!
Vrei şi tu?
Stai! Tu n-ai permis.
- Maşina asta n-are motor. - Bine.
Ce faci? Trebuie să plecăm.
Trebuie să ne întoarcem. Lumea Barbie trebuie salvată.
Barbie trebuie salvată.
Ce? O urăşti pe Barbie!
Dar tu nu. Ai crezut întotdeauna în ce ar putea fi.
Da, m-am înşelat. Barbie a renunţat. Kenii au câştigat.
Trebuie să încerci.
Chiar dacă n-o poţi face perfect, o poţi face mai bine.
Nu pot să fac nimic mai bine.
Eu am stricat Lumea Barbie cu desenele mele idioate.
Nu sunt idioate! Sunt uimitoare!
Îţi plac desenele mele?
Sunt ciudate şi întunecate, şi nebuneşti.
Tot ce te prefaci tu că nu eşti.
Sunt. Sunt. Sunt ciudată şi întunecată, şi sunt nebună.
Uşor. Uşor...
Bine. Mai vrei, Allan?
Nu!
- Trebuie să plecăm acum! - Taci, Allan! Ne întoarcem.
Hai să-mi iau păpuşa!
N-o să ies niciodată de-aici!
- Unde o găsim pe Barbie? - Poate fi într-un singur loc.
Eşti scriitoare.
Ăsta e Premiul tău Nobel. Ţii minte că l-ai câştigat?
E inutil să încerci s-o deprogramezi. Am făcut deja tot ce-am putut.
O, Doamne! Nici nu ştiu cum am ajuns aici.
Nu merit ăsta.
Aş vrea să-i mulţumesc lui Ken.
Mulţumesc, Ken.
Te iubesc, Ken.
Ce nu înţeleg eu, Barb, este de ce nu te-a afectat pe tine spălarea creierului?
Expunerea la Lumea Reală trebuie să mă fi făcut imună.
Ori ai creierul spălat, ori eşti ciudată şi urâtă.
- Nu există nimic între. - Zi aşa, soro!
Pregătiţi-vă, copii!
Pentru că, în 48 de ore, Lumea Barbie devine Lumea Ken.
Haideţi! O s-o găsim pe Barbie sus pe scări.
Kenii. Ne-au găsit.
Nu, nu, nu!
Ken!
Ken?
Alo?
Oameni. E în regulă.
Şi Allan.
Intraţi în Casa mea Ciudată! Bună! Eu sunt Ciudata Barbie.
Stau în şpagat, am o tunsoare ciudată şi miros ca la subsol.
O, Doamne! Am avut o Ciudată Barbie.
- Da, aşa e. - Le faci ciudate dacă te joci prea dur.
Tare!
Ăla e Tăticuţu' Dulce Ken. Şi Ken cu Cercel Magic.
Mattel a întrerupt producţia.
- Tăticuţu' Dulce Ken? - Nu, nu, nu.
Nu sunt un tăticuţ dulce. Sunt Tăticu' lu' Dulce.
Şi eu am un cercel. Un cercel magic.
Ăştia chiar au fost Keni.
Alte păpuşi Barbie scoase din producţie.
Adulta Skipper? Îmi dai voie?
- Bine. - Ia uite!
- Îi cresc sânii. - De ce ar face asta?
Şi Barbie Fata-Video.
Am un TV pe spate. Ştii al cui e visul ăsta?
Al nimănui. Nu e visul nimănui.
Şi aia e Barbie Barbie, fireşte.
Nu e moartă, are o criză existenţială.
Bine, haide!
Hei...
Ce e?
Nu mai sunt drăguţă.
Ce? Eşti foarte drăguţă!
Nu sunt drăguţă ca Stereotipica Barbie.
Notă către producători: Margot Robbie nu e potrivită pentru rolul ăsta,
dacă vreţi să susţineţi această idee.
Dar eşti frumoasă.
Nu e doar asta, nu sunt... destul de deşteaptă ca să fiu interesantă.
Eşti foarte deşteaptă!
Nu ştiu chirurgie cerebrală, n-am pilotat un avion.
Nu sunt preşedintă.
Nu sunt în Curtea Supremă.
Nu sunt destul de bună pentru nimic.
E la propriu imposibil să fii femeie.
Eşti atât de frumoasă şi deşteaptă,
că mă omoară gândul că nu te crezi destul de bună.
De parcă trebuie să fim mereu extraordinare.
Dar, cumva, facem mereu greşit.
Trebuie să fii slabă, dar nu prea slabă, şi nu poţi spune că vrei asta,
ci că vrei să fii sănătoasă, dar trebuie să fii şi slabă.
Trebuie să ai bani, dar nu poţi să ceri bani,
pentru că e de prost gust.
Trebuie să fii şefă, dar nu poţi fi rea.
Trebuie să conduci, dar nu poţi să zdrobeşti ideile altor oameni.
Trebuie să-ţi placă să fii mamă, dar să nu vorbeşti doar de copii.
Trebuie să fii femeie de carieră, dar să ai grijă mereu şi de alţi oameni.
Trebuie să răspunzi pentru purtarea proastă a bărbaţilor, ceea ce e o nebunie,
dar, dacă subliniezi asta, eşti acuzată că te plângi.
Trebuie să fii drăguţă pentru bărbaţi, dar nu atât de drăguţă,
încât să-i tentezi prea mult sau să ameninţi alte femei,
pentru că trebuie să fii aliata femeilor, dar să ieşi în evidenţă.
Şi să fii mereu recunoscătoare.
Dar să nu uiţi niciodată că sistemul e manipulat,
deci ia seama la asta, dar fii şi recunoscătoare.
Trebuie să nu îmbătrâneşti,
să nu fii nepoliticoasă, să nu te lauzi,
să nu fii zgârcită, să nu cazi niciodată,
să nu eşuezi, să nu arăţi frică,
să nu sari calul.
E prea greu, prea contradictoriu
şi nimeni nu-ţi dă o medalie sau îţi spune mulţumesc.
Şi mai reiese nu numai că faci totul greşit,
dar şi că totul e din vina ta.
Sunt sătulă să mă văd pe mine
şi pe toate celelalte femei
băgându-ne în încurcături, ca lumea să ne placă.
Şi, dacă toate astea
sunt adevărate şi pentru o păpuşă...
care doar reprezintă o femeie...
atunci nici nu ştiu.
Stai...
Chiar am scris o carte.
Parcă am fost într-un vis
în care eram cineva din Liga Dreptăţii de Zack Snyder.
Dar ce ai spus m-a trezit din vis.
Chiar?
Da.
Ai revenit. Şi-a revenit.
Dând voce disonanţei cognitive necesare
pentru a fi o femeie în patriarhie, i-ai luat puterea.
Da.
Uau, doar ce-am spus asta.
Da, la naiba, Salvatoarea Barbie!
Nu, a fost mama ta. Mama ta ne-a salvat.
Trebuie să-i oprim pe Keni.
Şi tu trebuie să le spui asta celorlalte Barbii.
- Ăsta e secretul. - Am înţeles.
Dar cum o să le desprindem de Kenii lor?
Avem experienţă cu o astfel de lume.
Ai o hartă cu Lumea Barbie?
Tu ce crezi?
- Uau! - Mersi. Eu am făcut-o.
Bine, uitaţi...
Nu e vorba doar de cum ne văd pe noi, ci şi de cum se văd ei.
Lumea Ken are seminţele propriei distrugeri.
Întâi trebuie să le luăm pe Barbii de lângă Kenii lor.
Putem folosi o Barbie capcană, care să se prefacă supusă.
- Asta ar trebui să fii tu. - Bine.
Distrage-le atenţia părând neajutorată şi derutată.
Kenii nu rezistă să vadă o fată la greu.
Trebuie să-i faci să creadă că eşti serviabilă.
Că ei au puterea.
Şi, când lasă garda jos, le iei puterea.
Influenţa pe care Porsche 356 a avut-o în lumea automobilismului
nu poate fi supraestimată.
Photoshop e atât de greu!
Nu înţeleg cum să folosesc Selectează.
Scumpo, poţi să foloseşti Selectează doar dacă ai ceva evidenţiat.
Hai să-ţi arăt!
În căpşorul meu, jargonul tehnic e ca nişte benzi colorate
şi lasouri magice, şi bitmap-uri.
Crezi că tu, cu braţele tale puternice, îmi poţi explica...
- Ce se întâmplă? - Allan, ocoleşte!
- Şi Ken? - Nu, nu, nu!
- Nu, dar îl iubesc! - Haide, Allan!
Hei, ce-o să se întâmple cu Ken?
Doar ascultă!
Trebuie să le fii mămică, dar să nu le aminteşti de mămica lor.
Orice putere ai trebuie mascată cu un chicotit.
Ce s-a întâmplat?
Eram preşedintă şi, brusc, îi tăiam o friptură lui Ken.
Bun-venit înapoi, dnă preşedintă!
După aceea recrutăm păpuşile Barbie care nu au creierul spălat pentru cauza noastră.
Ele pot fi noile capcane.
Poţi să le spui că n-ai văzut niciodată Naşul.
Şi că ţi-ar plăcea să ţi-l explice.
Vă uitaţi la Nasul?
Naşul.
Nu l-am văzut.
Doamne! N-ai văzut Naşul?
E un amestec bogat în geniul lui Coppola
şi un triumf pentru Robert Evans
şi arhitectura sistemului de studio din anii '70.
Poţi să pui filmul şi să-mi vorbeşti pe parcurs?
Trebuie să le respingi avansurile fără să le afectezi mândria.
Dacă le spui da, eşti uşuratică. Dacă le spui nu, eşti mironosiţă.
- Nu vreau să ating un picior. - Nu, nu vrei.
Încă una, fii derutată de bani.
Eu am toţi banii într-un cont de economii.
Greşit! Îţi trebuie obligaţiuni, acţiuni, CD-uri.
Nu mai are nimeni CD-uri.
O, scumpo, eşti atât de drăguţă când eşti derutată.
Dar nu, nu muzică. CD vine de la Certificat de depozit.
Stephen Malkmus chiar a asimilat vorbitul-cântat acerb
al lui Lou Reed, cu influenţe punk
ca Wire sau The Fall.
Ce am pe mine? N-aş purta niciodată aşa ceva!
Pentru că eşti doctoriţă. Vrei nişte pantaloni?
Da.
Bun-venit înapoi, Barbie!
Doamne, sunt atât de stânjenită şi nu mă simt drăguţă deloc.
O să mă placă cineva?
Sau distrage-i cu vechiul obicei.
Pune-ţi ochelari, ca să descopere că eşti drăguţă.
- Îmi dai voie? - Sigur. Te rog.
Aşa. Acum îţi putem vedea faţa frumoasă.
Şi vă mai puteţi preface nepricepute la orice sport.
Hai să-ţi arăt eu!
- Hai să-ţi arăt eu! - Hai să-ţi arăt eu!
Hai să vă arătăm noi!
Facem asta până când fiecare Barbie
e deprogramată şi gata să preia Lumea Barbie.
- Da! - Da!
Da!
Hei! Mâine, Kenii votează schimbarea Constituţiei.
Trebuie să ajungem acolo întâi.
Ultima etapă a planului nostru. Să-i întărâtăm pe Keni.
Acum că ei cred că au putere asupra voastră,
faceţi-i să se întrebe dacă au destulă putere unul asupra altuia.
Şi dacă nu merge?
Dacă nu... mă mai place?
- Te place. - Era foarte supărat.
Pentru că te place.
Şi pentru că ştie, în sinea lui, că tu nu-l placi în acelaşi fel.
Tot nu înseamnă că vreau să-l rănesc.
Ţi-a luat casa.
Le-a spălat creierul prietenelor tale. Vrea să controleze guvernul.
Adevărat.
- Fetiţo... - Da.
- Uau! - Da.
Parcă sunt deja femeie.
Bun-venit!
Aşa te simţi?
E timpul.
Sunt pregătită.
Mulţumesc.
Şi-am plecat!
Bună!
Bună! M-ai prins citind.
M-am gândit...
- Lumea Ken? - Kendom.
- Lumea Kendom.
- Lumea... - Lumea celor liberi şi a bărbaţilor.
- Da. Locul ăsta e... - Lumea Kendom.
Chiar grozav.
Şi Kenii chiar sunt mai buni la conducere
decât au fost Barbii.
Doar am luat patriarhia şi, ştii tu, am făcut o patriarhie.
- Da, păi, mă gândeam... - Da?
Sunt pregătită să fiu iubita ta la distanţă
pe termen lung, cu puţine obligaţii,
dacă mă mai vrei.
- Poţi să aştepţi o secundă? - Bine.
Sublim!
Nu ştiu. Va trebui să mă gândesc.
Te rog!
Bine.
Intră! O să-ţi cânt cu chitara.
Ura!
Chiar nu ştiu Dacă am fost destul de bun vreodată
Sunt un pic şubred Şi cred că mintea mă cam lasă
4 ORE MAI TÂRZIU...
Şi nu ştiu Dacă am fost iubit cu adevărat
De o mână care m-a atins
Şi simt că ceva trebuie să se întâmple
Şi sunt un pic furios
Asta nu s-a terminat Nu, nu aici, nu
Nu cât mai am nevoie de tine
Nu îmi eşti datoare
Ne-am putea schimba, da
Da, s-ar putea să ne simţim bine
Vreau să fac ce vreau cu tine
Şi-am s-o fac, şi-am s-o fac
Vreau să te pun la pământ
Şi-am s-o fac, şi-am s-o fac
Asta e ultima fază a planului nostru.
Împliniţi-le visul!
Şi, în culmea fericirii lor,
când chiar cred că vă place piesa...
le luaţi totul.
Am s-o fac
Cui îi dai mesaj?
- Nimănui. - Ia să...
Ken!
Scuze! O secundă.
Cânţi un cântec frumos.
Tu l-ai scris?
Da. Vrei să stai să-l asculţi
cât te privesc incomod în ochi patru minute jumate?
Mi-ar plăcea asta.
Iubito
Scuze! O secundă.
Vreau să fac ce vreau cu tine
Mă întorc imediat.
Şi-am s-o fac, şi-am s-o fac
Jonglaţi cu mândria lor şi cu geloziile lor meschine
şi îi stârniţi între ei.
O secundă.
Scuze!
În timp ce se ceartă, noi luăm înapoi Lumea Barbie.
Termenul de iubită la distanţă, pe termen lung,
cu puţine obligaţii nu înseamnă nimic?
Ce facem?
Tăvălim pe toată lumea.
Nu. Intrăm în război.
- Cu Barbii? - Cu Kenii.
- Dar noi suntem Kenii. - Cu ceilalţi Keni.
- Ar trebui să le spunem altfel. - Nu, o să ştim la ce ne referim.
Dar, pe câmpul de luptă, când spui: Ken la ora 16,
de unde o să ştiu dacă te referi la noi sau la ceilalţi?
Pentru că, băieţi, atacăm la ora 10
şi profităm de valurile de dimineaţă.
Dar nu chiar atât de devreme, ca să dormim până târziu.
Da.
- Dar cu ce o să luptăm? Nu avem arme. - Cu rachete de tenis şi mingi de volei.
Şi palme.
Şi tăvăleli.
- Da. - O, da!
Nu pare să conteze ce fac
Nu îi sunt deloc pe plac
Nimeni nu ştie cât de mult am încercat
Şi am sentimente greu de explicat
Care mă înnebunesc
Toată viaţa am fost politicos
Dar la noapte o să dorm întors pe dos
Pentru că sunt doar Ken
Oriunde altundeva aş fi de 10
Ăsta mi-e destinul să trăiesc şi să mor
O viaţă de fragilitate blondă
Sunt doar Ken
Eu văd dragoste, ea, un prieten
De ce e nevoie ca ea să vadă Bărbatul, nu bronzul
Şi să lupte pentru mine
Ne vedem pe plaja Malibu!
Atac!
Poţi fi Ken, poţi fi Ken!
Şi acum se distrug.
Ştiţi ce cred eu? Că ar trebui să ne reinstituim Constituţia.
- Da. - E o idee grozavă.
E un adevărat cuib de viespi aici.
Atenţie pe flanc!
- Am fost împuşcat! - E imposibil.
- Sunt arme adevărate aici? - Nu.
Vreau să ştiu cum e să iubeşti
Să fie ceva adevărat
E oare o crimă?
Nu mai sunt sexy Când sentimente afişez?
Şi e momentul meu în sfârşit aici Sau doar visez?
Nu sunt un visător
Ken
Poţi simţi Ken-ergie?
Ken
Ei sunt, tu eşti, noi suntem
Eu sunt doar Ken
Oriunde altundeva aş fi de 10
E destinul meu să trăiesc şi să mor
O viaţă de fragilitate blondă
Sunt doar Ken
Eu văd dragoste, ea, un prieten
De ce e nevoie ca ea să vadă
Bărbatul, nu bronzul
Şi să lupte pentru mine
Sunt doar Ken
Şi sunt de-ajuns
Şi sunt tare priceput
Hei, iată-mă
Da, sunt doar Ken
Numele meu e Ken
La fel şi-al meu
Dă-mi mâna aia de bărbat
Hei, iată-mă
Da, sunt doar Ken
- Iubito, sunt... - Nimeni altcineva
- doar Ken - Sunt doar Ken
- Ken! Ken. - Da?
Nu trebuia să votăm azi?
- Ce? - Să schimbăm Constituţia.
- Era azi, nu-i aşa? - Da.
Bine, dnelor, hai să facem asta!
Toate cele care vor ca Lumea Barbie să rămână Lumea Barbie să spună Da.
Da!
Sunt atât de fericit!
Hai, Barbie! Hai, Barbie! Hai, Barbie!
Mi se pare mie sau Casele astea Mojo Dojo Casa au devenit şi mai de vis?
Asta e pentru că sunt Case de Vis, nenor...
Exact.
Am restabilit Constituţia Lumii Barbie aşa cum ar trebui să fie.
Şi le-am redat păpuşilor Barbie creierul şi autonomia.
Da!
Şi am dezinfectat serios casele alea.
Ce facem?
Keni!
Pe cine atacăm, dle?
Nu...
Nu vă uitaţi la mine!
Plânge?
Doar lăsaţi-ne un pic!
Ken.
Eşti bine?
Da, absolut.
E în regulă dacă plângi.
Ştii, şi eu am plâns. E chiar uimitor.
Sunt un bărbat eliberat. Ştiu că nu e o slăbiciune.
Bine.
Vrei să te ridici un pic?
Asta...
Era greu să conduc.
Nu mi-a plăcut.
Te înţeleg.
Şi minifrigiderele alea sunt atât de mici!
Nu-ncap decât 6 cutii acolo. Şi congelatorul e inutil.
Sincer, când am aflat că patriarhia nu era despre cai,
mi-am pierdut interesul.
E în regulă.
Am crezut întotdeauna că asta avea să fie casa noastră.
Ken.
Cred că-ţi datorez scuze.
Îmi pare rău că te-am luat de bun.
Nu fiecare noapte trebuia să fie noaptea fetelor.
Mulţumesc că ai spus asta.
Mulţumesc.
N-am vrut să sugerez...
Nu ştiu cine sunt fără tine.
Eşti Ken.
Dar e Barbie şi Ken.
Nu există doar Ken.
De-asta am fost creat.
Exist numai în căldura privirii tale.
Fără ea, sunt doar alt blond care nu poate face o tumbă.
Poate e timpul să descoperi cine este Ken.
- Bine. Cred că înţeleg acum. - Bine.
Nu, nu, nu! Nu ăsta e răspunsul.
Mă simt atât de prost!
- Nu. - Nu.
Arăt stupid.
Arăt atât de stupid!
- Nu! - Arăţi foarte tare!
Bine. Ken, trebuie să afli cine eşti fără mine.
De ce?
Nu eşti iubita ta.
Nu eşti casa ta. Nu eşti nurca ta.
- Plaja? - Nu.
Nu eşti nici plaja.
Poate toate lucrurile care ai crezut că te fac cine eşti
nu te definesc cu adevărat.
Poate e Barbie şi...
e Ken.
Ken... sunt...
eu?
Da!
Ken... sunt eu!
Şi eu sunt Barbie.
Ken...
sunt eu!
Ken sunt eu!
- Ken sunt eu! - Ken sunt eu!
Nici nu-mi mai pasă că sunt Ken. Mi-e doar dor de prietena mea, Barbie.
- Asta e tare. - Barbie!
Sunt aici.
Ken!
KEN NURCĂ FAUXJO MOJO
Vreau s-o iei tu.
O, ce drăguţ!
Ne băteam doar pentru că nu ştiam cine suntem.
Ken... sunt... eu!
Ken are dreptate.
E atât de greu să fii lider!
- Ştiţi? - Ăla e şeful meu.
Midge. Doamne! Credeam că am scos-o din producţie.
Ştiţi de câte ori
am vrut să mă ridic într-o şedinţă şi să spun:
N-am putea să ne gâdilăm? 
- Chiar? - Hai să mergem undeva...
şi să ne gâdilăm!
Să mă gâdile cineva!
Îmi place să fiu gâdilat.
Nu, nu, nu! Nu mă îmbrăţişa!
Dar, datorită păpuşilor Barbie,
pot să mă uşurez şi eu de povara asta existenţială,
în timp ce ţin de titlul foarte real de director executiv.
Şi putem restaura totul în Lumea Barbie exact ca înainte.
- Dle Mattel, eu doar... - Te rog, spune-mi mamă!
Nu, mulţumesc.
Nu cred că lucrurile ar trebui să revină la cum au fost.
Nicio Barbie sau Ken n-ar trebui să trăiască în umbră.
Sau Allan.
- Hei... - Eu?
- Da. - Bună!
Vreau doar să spun
că-mi pare rău că ţi-am spus Ciudata Barbie pe la spate şi în faţă.
E în regulă. Mi-o asum.
Ai vrea o slujbă în cabinetul meu?
Pot primi, te rog, sanitaţia?
E a ta.
Da, mulţumesc.
- Bine. - Dnă preşedintă.
Te rog, pot Kenii să aibă un om în Curtea Supremă de Justiţie?
Nu pot să fac asta. Dar poate într-o judecătorie mai mică?
Acceptăm. Dacă putem purta robe.
Ei bine, Kenii trebuie să înceapă de undeva.
Şi, într-o zi, Kenii vor avea la fel de multă putere
şi influenţă în Lumea Barbie
ca femeile în Lumea Reală.
Nu, nu vreau.
- Doar du-te! - Nu pot.
- Maturizează-te şi du-te! - Am o idee.
Spune-mi visul tău secret, copilă.
Bine, ce zici de o Barbie Obişnuită?
Nu e extraordinară. Nu e preşedinta a nimic.
Sau poate e. Poate e mamă. Poate nu.
Pentru că e în regulă să vrei doar să fii mamă
sau să vrei să fii preşedintă, sau o mamă care e preşedintă.
Sau nu o mamă care nu e nici preşedintă.
Are doar o bluză care o avantajează
şi vrea să-şi petreacă ziua simţindu-se bine în pielea ei.
Asta e... o idee cumplită.
Da, aia o să facă bani.
Barbie Obişnuită. Îmi place. Fantastic!
Bine, grozav!
- Grozav! - Super!
Da. Cred că e-n regulă, nu?
Bine, să începem munca de închidere a portalului între lumi.
Hei, şi Barbie?
Ce vrei să spui?
Da, ce e cu Barbie?
Care e finalul ei? Ea ce primeşte?
Păi, asta e uşor. E îndrăgostită de Ken.
Nu ăsta e finalul ei.
Nu sunt îndrăgostită de Ken.
Ce vrei?
Nu ştiu.
Nu mai sunt sigură unde îmi e locul.
Nu cred că am un final.
Asta a fost mereu ideea. Te-am creat ca să nu ai un final.
Tu eşti.
Eşti Ruth de la Mattel.
Scumpo, eu sunt Mattel.
Până m-a prins Fiscul, dar ăla e alt film.
Deci eşti...
Ruth Handler. Inventatoarea lui Barbie.
Ce?
Cât de tare!
Fantoma ei are un birou la etajul 17.
- Ce? - Ce?
Voi credeţi că doamna care a inventat-o pe Barbie arată ca Barbie?
Sunt o bunică scundă,
cu o masectomie dublă şi probleme de evaziune fiscală.
Nimeni nu arată ca Barbie,
doar Barbie, fireşte. Fă o plecăciune, scumpo!
Nu mă mai simt ca Barbie.
Vino, hai cu mine!
Mulţumesc.
SUNT KENDEAJUNS
Mulţumesc, Barbie.
Mulţumesc.
Nu sunt sigură ce-ar trebui să fac acum.
Am fost întotdeauna Stereotipica Barbie,
şi nu cred că sunt bună la orice altceva.
Ai salvat Lumea Barbie de la patriarhie.
Ăla a fost un efort comun.
Şi le-ai ajutat pe mama şi pe fiica aia să se reunească.
S-au ajutat reciproc.
Poate eşti Modesta Barbie?
Poate nu mai sunt Barbie.
Înţelegi că oamenii au un singur final.
Ideile trăiesc veşnic. Oamenii, nu prea.
Ştii asta, nu?
Da.
Să fii om poate fi destul de incomod.
Ştiu.
Oamenii inventează lucruri ca patriarhia şi Barbie,
doar ca să treacă de partea incomodă.
Înţeleg asta.
Şi după aceea mori.
Da.
Vreau să fac parte din oamenii care dau un sens.
Nu lucrul care e făcut.
Eu vreau să îmi imaginez. Nu vreau să fiu idea.
Are logică?
Am ştiut mereu că Barbie avea să mă surprindă,
dar nu m-am aşteptat la asta.
Îmi dai permisiunea de a deveni umană?
Nu ai nevoie de permisiunea mea.
Dar tu eşti creatoarea. Nu... Nu mă controlezi?
Nu te pot controla cum nu-mi pot controla nici fiica.
Te-am numit după ea. Barbara.
Şi am sperat mereu pentru tine aşa cum am sperat pentru ea.
Noi, mamele, stăm pe loc, ca fiicele noastre să vadă cât de departe au ajuns.
Deci a fi umană nu e ceva ce trebuie...
să cer sau să vreau? Pot să...
E ceva ce descopăr că sunt?
Nu pot să te las să faci saltul ăsta cu conştiinţa curată,
fără să ştii ce înseamnă.
Ia-mă de mâini!
Acum închide ochii!
Acum simte!
Da.
Aşa că Barbie a lăsat în urmă pastelurile şi plasticul din Lumea Barbie,
pastelurile şi plasticul din Los Angeles.
Bine. Mersi că m-aţi adus.
Poţi să faci asta.
Sunt foarte mândră de tine.
Estoy muy orguoso de ti.
Orgulloso.
Orgulloso... Orgulloso de ti.
Aşa. Pe-aproape.
Sunteţi minunaţi! Mulţumesc. Mulţumesc.
Bine. Hai să facem asta!
Sí se puede.
Ăsta e un slogan politic.
Asta e apropriere, tată.
O să fim aici când termini.
- Te iubim! - Poţi să faci asta!
Pa!
- Bine. - Te iubim!
Bună!
Numele?
Handler, virgulă, Barbara.
Şi pentru ce eşti azi aici, Barbara?
Am venit la ginecolog.
ADOLESCENTĂ MODEL
E BLOND
E IUBITUL LUI BARBIE
E O PĂPUŞĂ
Ken E O PĂPUŞĂ
Picioare flexibile - Gene reale
VORBESC!
AllanT.M. DE LA MATTEL
E PRIETENUL LUI KEN
ÎI VIN TOATE HAINELE LUI KEN
familie fericită Midge & bebe
Aşteaptă noul copil! E o fată!
Azi aducem copilul la dr Barbie la prima vizită.
Barbie Păpuşa Bronzată cu Câine Dă-i câinelui o gustare!
Lasă-i coada în jos... O-O!
Palm Beach Tăticuţu' Dulce KenTM
Ken cu Cercel Magic Ken arată la modă cu cercei!
ACEST ARTICOL S-A ANULAT ŞI NU MAI POATE FI COMANDAT
ACEST PRODUS A FOST SCOS DIN PRODUCŢIE LA O LUNĂ DUPĂ LANSARE
Sirena Barbie
păpuşa Stacie Petrecăreaţa
Sora mai mică a lui Barbie Caută-l şi pe Todd!
Păpuşa Dădaca Skipper 3 copii vor îmbrăţişări
Le place să se ţină de ea cu aricii ataşaţi de hainele ei!
Multe piese pentru dădacă
Barbie Zi şi Noapte Un costum frumos devine rochie superbă!
Mă pregătesc! La birou! Plec la o întâlnire!
Teresa Vis Californian
Vizieră şi cercei distractivi! Modul de joacă în California!
Păpuşa nu poate ţine discul ca-n prezentare
YoYo Nikki
Pentru distracţie cu yoyo, trageţi maneta în jos
CHIAR POT CU YOYO!  Păpuşile nu stau
în picioare, nu dansează şi nu fac yoyo singure.
Adulta Skipper E atât de drăguţă şi de tânără!
Drăguţă fetiţă!
Vezi cum creşte zveltă, înaltă şi cu forme!
Două păpuşi într-una De două ori mai multă distracţie!
BARBIE FATA-VIDEO SUNT O CAMERĂ VIDEO ADEVĂRATĂ
LUMINILE, BARBIE, MOTOR!
ECRANUL COLORAT TE LASĂ SĂ VEZI CE FILMEZI
Traducerea şi adaptarea Andrea Puticiu