Ai simţit vreodată că eşti puţin diferit ?
Că ai avea ceva de oferit lumii, doar dacă ai putea să te faci remarcat ?
Atunci ştii exact cum te-ai simţi
dacă ai fi în locul meu.
Haide, Flint.
Care este principala problemă cu care se confruntă
comunitatea noastră în momentul de faţă ?
Şireturile dezlegate.
De aceea am inventat o alternativă fără şireturi la încălţăminte.
Încălţăminte sub formă de spray.
Şi cum o să-i dai jos, tocilarule ?
Ce ciudat ! Vreau să se dea deştept, dar se face de râs.
Am vrut să fug de acasă în acea zi.
Dar din păcate, nu poţi să fugi de propriile tale picioare.
Nu orice sardină este făcută să înoate, fiule.
Nu înţeleg metaforele pescăreşti.
- Ce pot să spun ? - Nu te îngrijora.
Dragule ?
Cred că pantofii tăi sunt fantastici.
- Toată lumea crede că sunt un ciudat. - Şi ?
Probabil la fel se credea şi despre aceşti tipi,
dar asta nu a fost niciodată o piedică pentru ei.
Păstram asta pentru ziua ta de naştere,
dar... poftim. - Un halat de laborator profesional.
E ceea ce poartă savanţii adevăraţi.
Mi se potriveşte perfect.
Lumea are nevoie de originalitatea ta, Flint.
Trebuie doar să o mai cultivi puţin.
Sunt sigură că o să faci lucruri măreţe cândva.
Din acel moment, m-am hotărât sa inventez ceva măreţ.
Televizor teleghidat cu telecomandă.
La un moment dat...
Soluţie pentru refacerea părului.
Maşina zburătoare.
Aparat de interpretat gândurile unei maimuţe.
- Mi-e foame. - Cat de înţelept.
- Mi-e foame. - Steve, nu.
Nu, nu, nu, te rog.
Păsăşoareci.
Ce mai faci, micuţule.
Flint Lockwood !
Visul meu a fost să îmi ajut oraşul natal.
O insulă micuţă ascunsă sub A-ul din Atlantic
numită Swallow Falls.
Eram faimoşi pentru sardinele noastre.
Până în momentul în care s-a închis fabrica de conserve Baby Brent.
Imediat după ce toată planeta şi-a dat seama că sardinele
sunt extrem de scârboase.
Nu a trecut mult până să fim forţaţi să mâncăm sardinele
pe care nu le vroia nimeni.
Unse pe pâine... prăjite...
fierte...
uscate...
trase în bomboane...
şi în sos.
Viaţa a devenit sumbră şi lipsită de gust,
dar când totul părea pierdut, m-am uitat în ochii înfrângerii
şi am găsit speranţă.
STĂ SĂ PLOUĂ CU CHIFTELE
Numele meu este Flint Lockwood.
Şi eram pe cale să inventez un aparat
ce transformă apa în mâncare.
Steve, bunul meu prieten şi coleg de încredere.
Steve.
Pot să mă bazez pe ajutorul tău ?
Poţi.
Ştiam eu că pot.
Butoane... Pornite !
Memorie... Activă !
Schiţele... Super !
Iniţiez nano-mutatia.
Matricea radiaţiilor... Sigură.
Computer... Pornit.
Tunning... Complet.
Iniţiez pauza de cafea.
Conectez reţeaua de alimentare.
Încep conversia apei...
în mâncare.
Hidratez reţeaua de proteine.
Calibrez egalizatorul de arome.
Desfund tubul pentru mâncare.
Introduc o voce grozavă în maşină.
Cheeseburger.
Toată lumea o să iubească asta.
- Flint ! - Scuze tată.
Steve, continuă să munceşti.
Scanez mâna.
Tipul ăla e foarte ciudat.
Repornesc unitatea de energie.
Ne mai vedem, tată.
Flint.
Nu crezi că e timpul să renunţi la toată chestia asta cu inventatul
şi să-ţi iei o slujbă adevărată ? - Nu, de ce ?
Ei bine... toate lucrurile pe care le inventezi...
sunt un dezastru.
Păsăşoarecii au scăpat şi s-au înmulţit într-un mod alarmant, dar m-am ocupat
de problema aceea şi am scăpat de ei.
Billy, fă pe mortul.
Flint, nu-ţi arunci plasă acolo unde nu sunt peşti.
Ce ?
Vreau să lucrezi cu normă întreagă la atelierul de pescărit.
Atelierul de pescărit ? Ah, tată, nu !
E o carieră bună.
Te rog, sunt atât de aproape de data asta, trebuie doar să o conectez la staţia
de energie că să îi dau mai multă putere şi va merge. Şi şi...
Şi o să poţi să vinzi mâncare la magazin
şi nimeni nu o să mai trebuiască să mănânce sardine.
O să fie atât de mişto !
Îmi pare rău, fiule.
Gata cu inventatul.
Tată, ştiu că pot să fac asta.
La fel ştia şi mama.
Au trecut aproape 10 ani de când a murit mama.
Şi tata încă nu mă înţelege cum mă înţelegea ea.
Haide.
Să deschidem magazinul.
Tim şi fiul. Momeală şi ustensile pentru pescuit sardine.
Simţi ?
Ai grijă, Baby Brent.
Sardinele Baby Brent.
Ambalate manual în Swallow Falls.
În calitate de primar, vă spun că este timpul
să ne detaşăm de trecutul nostru de ambalatori de conserve
şi să privim spre viitor.
Turismul sardinelor.
De aceea, fără să întreb pe cineva
am cheltuit tot bugetul oraşului pe ceea ce se află sub acesta carpetă
pe care o voi dezveli astăzi,
la prânz.
Alături de mine va veni chiar el însuşi,
Baby Brent.
Ce mai face toată lumea ?
- Hei, e Baby Brent. - Ce faci ?
Aranjezi conserve cu poza mea de când eram bebeluş pe ele ?
Cine vrea să mă vadă tăind panglica la dezvelirea chestiei ăleia a primarului ?
O să folosesc frumuseţile astea să ajut la salvarea oraşului.
În regulă, băieţi. Sardine. Da !
Swallow Falls pentru totdeauna !
Ce băiat...
Ascultă, poate...
Poate vrei să mergi la dezvelire.
Ştii ceva tată, ia-o tu înainte. Eu o să mă ocup de magazin.
Chiar aşa ? Crezi că te descurci ?
Da tată, sunt sigur că o să fiu bine.
În regulă atunci.
- O să mă întorc în jumătate de oră. - OK. Pa !
Văgăuna asta e prea mică pentru mine, Brent.
Vreau să fiu important.
Vreau ca lumea să se uite la mine şi să zică :
"Iată ce primar important !"
De aceea e important ca asta să meargă.
Trebuie !
Altfel sunt doar un primar ordinar
într-un orăşel ordinar
plin de mâncători de sardine.
Dar nu şi eu, nu ?
Tu nu, Brent, tu mereu ai fost ca un fiu pentru mine.
Bună ziua tuturor !
Sub această carpetă
se află cea mai mare atracţie turistică făcută vreodată de oameni.
Mai avem nevoie doar de 17000 de giga jouli în plus.
Hai, hai, hai !
Ce pui la cale, Flint Lockwood ?
Doar îmi ţin mâinile la spate, domnule poliţist.
Ştii ce faci tu, Flint Lockwood ?
Te ţii de şotii.
Faci glume proaste.
Îl vezi pe frumosul meu fiu, Cal ?
Îl iubesc atât de mult, este unicul meu fiu.
Vreau ca el să aibă un viitor frumos, un viitor în care tu
nu strici ziua oraşului cu una dintre tâmpeniile tale de inventator.
Am renunţat la chestiile astea.
Vezi lentilele astea de contact, Flint Lockwood ?
Lentilele astea de contact te reprezintă pe tine.
Şi ochii mei reprezintă ochii mei.
Sunt cu ochii pe tine.
Oh, doamne, cineva traversează neregulamentar.
Am aranjat ca evenimentul să fie transmis în direct
de către un post important şi de către cei mai buni reporteri ai lor.
Ucenica. E drăguţă
si e foarte plină de viaţă.
Asta e tot ce vrem de la cineva care prezintă vremea.
Ucenico, ţi-ar place să faci un reportaj despre vremea
de pe o insulă din mijlocul oceanului
ca o favoare pentru vărul meu ?
Serios ?
Îţi vine să crezi, Manny ? Meteorolog profesionist temporar.
Ce zici de asta ?
Bine te-am găsit America, sunt Sam Sparks.
Bună ziua, America, sunt Sam Sparks.
America, bună, nu te-am văzut acolo.
Sunt eu, Sam Sparks.
Sunt pe drum.
Asta e o idee pe cinste.
Canalul de ştiri din vreme.
Chiar dacă se întâmplă ceva sau nu.
Şi acum, trecem la Swallow Falls, unde ucenica noastră e la primul ei reportaj.
Sau mai bine zis, primul reportaj de vreme rea.
Pare înnorat acolo, ucenico.
Bună, Sam Sparks, sunt America.
Sunt Swallow Falls grade şi...
Să îl auzim pe primar.
Vă mulţumim şi bine v-am găsit, telespectatori ai televiziunii naţionale.
Sunteţi pe cale să asistaţi la un eveniment istoric...
Iar acum, îl prezint pe
Baby Brent, fiul preferat al Swallow Falls, venit să taie panglica ceremonială.
Încă se mai pricepe, oameni buni.
Sunt cea mai bună persoană din tot oraşul.
Sinteza mâncării... porneşte.
Am o presimţire. Ceva nu e în regulă.
Vă prezint atracţia pe care o aşteptă tot oraşul,
Ţinutul Sardinelor.
Cu premii,
standuri
şi Shamoo, cea mai mare sardină din lume
împreună cu cercul său în flăcări
Cei din zona de stropire, feriţi-vă.
Cheeseburger.
Flint Lockwood !
O secundă.
Sunt în mijlocul unei...
Se pare că vremea din Swallow Falls începe să se îmbunătăţească.
Pentru...
Scuze.
Nu.
Eşti arestat, Flint Lockwood.
Mulţumesc lui Dumnezeu că nu ai apucat să faci pagube majore Ţinutului Sardinelor.
La naiba !
N-ar trebui să alerg cu astea.
Oh, Doamne.
Îmi pare rău, eşti în regulă ? Nu te-am...
E în regulă, e doar durere.
Scuze, nu sunt eu însumi azi.
Întreaga mea carieră a fost distrusă de un nemernic cu o rachetă artizanală.
Stai puţin.
Ce se întâmplă cu picioarele tale ?
Încălţăminte sub formă de spray.
- Nu ai cum să-i dai jos. - Super !
Asta ar putea rezolva epidemia de şireturi dezlegate.
Din ce sunt făcute ? Vreun fel de adeziv biopolimeric elastic ?
Da... Exact.
Vreau să zic... Sunt lucioşi.
- Sunt Sam. - Flint.
Steve.
Ăla e un un decodor de gânduri de maimuţă ?
Steve.
Incredibil. Tu ai făcut toate chestiile astea ?
- M-ai lovit cu o rachetă. - Şi tu m-ai lovit peste faţă.
Am spus că îmi pare rău.
Ai idee cât de greu e să prinzi
un reportaj pe care îl aştepţi toată viaţa ?
Ai doar o singură şansă, iar dacă nu reuşeşti,
te întorci la curăţat barometre.
Caşcaval ?
Dar... Asta nu poate să însemne decât...
Entuziasmat. Entuziasmat.
Invenţia mea a mers.
Chiar a mers !
Invenţia ta ?
Asta era de fapt racheta aceea ?
Îţi place ?
La nebunie.
E incredibil. Uită-te la asta.
E cel mai mare fenomen meteorologic din istorie.
Hei, nu eşti tu tipa de la vreme ?
Manny, adu camera !
Ştire de ultimă oră. Ucenica noastră umilită s-a întors să ceară mai mult.
Mulţumesc Patrick. Nu o să vă vină să credeţi
dar stau în mijlocul unei ploi de hamburgeri.
Poate că aţi mai văzut ploi de meteoriţi, dar sigur nu aţi mai văzut ploaie de carne.
Pentru un oraş cu nimic altceva decât sardine, asta este mană cerească.
Astea sunt mult mai bune decât sardinele.
Asta o să fie ceva important.
Această vreme a fost creată intenţionat de către inventatorul
Flint Lockwood.
Flint Lockwood ?
Bună.
Eşti arestat pentru distrugerea Ţinutului Sardinelor.
Flint, burgerii ăştia sunt magnifici. A sunat producătorul
şi a spus că toată lumea iubeşte vremea culinară.
- Vreme culinară. - Ce ?
Ar putea fi chiar mai important decât Ţinutul Sardinelor.
Poţi să faci să plouă iar cu mâncare, te rog ?
- Nu ştiu sigur dacă... - O să faci asta iar ?
Cred că glumeşti.
Te rog, te rog, te rog ?
Da.
Nu.
- Tată, te rog, mai dă-mi o şansă. - Ştim amândoi că a fost un accident.
- Ştiu, dar... - Cheeseburgeri, din cer,
nu e chiar natural.
Invenţia mea ar putea să salveze întreg oraşul.
O să fi atât de mândru de mine, tată.
Şi în plus... e o fată aici.
Poţi să mă priveşti în ochi şi să-mi spui că ai lucrurile sub control
şi că nu o să se termine cu un dezastru ?
Da... ?
Am totul sub control şi nu o să se termine cu un dezastru.
În regulă.
Mulţumesc tată !
Da, sigur.
Ok. Deci, Sam, aici se întâmplă magia.
Linge.
Bine ai venit, Flint.
Cred că petreci cam mult timp singur.
Ce ?
Deci uite cum merge.
Apa intră pe sus
iar mâncarea iese pe jos.
Când ai trimis-o în stratosferă ţi-ai dat seama că ar induce o schimbare
moleculară de fază în vaporii stratului norilor de furtună.
Asta e o observaţie foarte inteligentă.
Adică...
Norii probabil au apă în ei.
Motiv din care presupun că ai lansat-o acolo sus.
Da, da. Din cauza asta am făcut-o...
- Da... - Intenţionat...
- Da... - bineînţeles...
Aparatul foloseşte principiul mutaţiei hidro genetice.
Moleculele de apă sunt bombardate cu radiaţii de la microunde
care le modifică reţeta genetică în orice fel de mâncare vrei.
Deci... pizza ?
- Da. - Piure ?
- Da. - Mazăre ?
- Da, e şi ăsta un fel de mâncare. - Friptură ?
- Da. - Mere ? Sos de mere ?
Sunt sigur că am spus orice fel de mâncare.
- Aripioare de pui ? - Gândeşte-te la orice
şi dacă e mâncare, da.
Salam !
Salam, da, e tot mâncare.
Ce zici despre jeleu ?
Îţi place jeleul ?
- Iubesc jeleul. - Şi eu.
- Şi untul de arahide, nu ? - Ah, nu, nu,
sunt alergică la alune.
Da... şi eu.
- Şi cum îi spune ? - Alergie la alune.
- Nu, aparatului. - Bineînţeles.
Eu îi spun Replicatorul Dinamic Diatonic Super Mutagen de Mâncare Flint Lockwood.
Sau, pe scurt, RDDSMMFL.
RDSMFLSF ?
RDDSMMFL.
RDDS... MM... L ?
RDD...
SMM...
FL.
Ah...
Manny, fii sigur că prinzi asta, o să facă mâncare acum.
Acum... ei bine...
nu pot.
Dar stai să-ţi arăt filmuleţul ăsta comic de pe internet.
Ce e asta ?
E atât de drăguţă.
Apăs... împăturesc...
conectez... lipesc... întorc...
pictez... pornesc...
mă holbez...
mă motivez...
- Aşez butonul la locul lui... - Nu-mi vine să cred că mă uit la asta
de trei ore.
Ştiu.
Merge.
Ce vreţi la micul dejun ?
Ursuleţi gumaţi.
Steve, nu.
Steve, nu. Ştim amândoi cum faci de la ursuleţii gumaţi.
- Ce zici de ouă ? - Şi pâine prăjită.
- Sau suc de lămâi şi... - Şuncă.
Ce faci ?
Nimic.
Către computer.
Eşti sigur că e ok ce faci ?
Nu-ţi face griji.
Am un indicator de pericol care o să ne spună dacă mâncarea o să supramuteze.
Şi ce se întâmplă dacă mâncarea supramutează ?
Nu ştiu.
Dar nu o să se întâmple niciodată.
Bun. Probabil nu o să explodeze.
Ce ?
Şuncă.
Cheeseburgeri au fost doar începutul, fiindcă acum micul dejun e pe drum
spre Swallow Falls.
Predicţia mea ? Însorit.
Flint, băiatul meu,
poţi să faci şi prânzul ?
În regulă, uite care e treaba.
Tu continui să faci să plouă cu mâncare,
fata cu vremea ne face publicitate,
eu am făcut un împrumut cu o dobânda extrem de mare ca să transform acest oraş vechi
într-o locaţie perfectă pentru turişti.
Tot ceea ce trebuie tu să faci e să faci să plouă trei mese pe zi, în fiecare zi,
pe baza unui program,
iar în 30 de zile organizăm o mare redeschidere a insulei ca o destinaţie
pe care trebuie neapărat să o vizitezi.
Şi oricine, de oriunde, o să-ţi iubească invenţia.
Crezi ?
Sunt sigur.
Asta e ceea ce numesc eu păsări de curte în mişcare.
Domnule Lockwood, puteţi să-mi daţi vafe, vă rog ?
- Falafel ? - Jeleuri ?
- Avocado ? - Imediat.
Resturi ?
Nici o problemă datorită celei mai noi invenţii a lui Flint Lockwood, denumită
Dispensatorul, pentru că se dispensează de mâncare în plus,
scăpându-ne de problemă.
- Jeleuri ! - Super !
Gogoşi.
Plăcintă.
Ursuleţi gumaţi.
Peşte.
Marmeladă.
Castraveciori muraţi.
Un curcan umplut cu pizza, prăjit şi dat prin ciocolată.
Sunt eu, primarul.
Arătaţi diferit. V-aţi schimbat tunsoarea ?
Da. Mulţumesc că ai observat.
Hei tată, plec înapoi spre laborator.
Dacă vrei să vii, pot să-ţi arăt cum fac mâncarea.
Nu, mulţumesc.
Toate treburile astea tehnice, sunt complicate pentru un pescar bătrân.
Am înţeles.
Totuşi mi-ar prinde bine ajutorul tău pe aici.
Acum lucrez cu primarul, tată.
Marea redeschidere a oraşului e peste o săptămână.
Da, am înţeles.
Flint Lockwood ?
Da ?
Mâine e ziua de naştere a fiului meu Cal.
Mă întrebam dacă poţi să faci să plouă cu ceva special.
Sunt puţin cam plin de cereri şi în plus ai fost mereu rău cu mine.
O să fie doar o dată, pentru îngerul meu special. O zi specială.
Nu ştiu.
Nu vreau să supraîncarc aparatul, aşa că...
În regulă. Ştiam că sunt şanse mici.
Vroiam doar ca fiul meu să vadă ce mult îl iubeşte tatăl său.
Credeam că ai să înţelegi.
Ştii cum încearcă taţii mereu să-şi exprime dragostea şi admiraţia faţă de fii lor.
Earl, aşteaptă.
Am o idee.
La mulţi ani, fiule.
Tată ?
- E ziua ta, du-te şi distrează-te. - Vă iubesc.
- Sunteţi cei mai tari. - Şi noi te iubim, fiule.
Îngheţată !
Cu căpşuni, preferata mea.
- Haide tată ! - Nu ştiu Cal, nu pare prea...
Te iubesc, fiule.
Ştiu tată, mi-o spui în fiecare zi.
Flint, e nemaipomenit.
Să faci în aşa fel încât îngheţata să se aşeze în cornete.
Nu ştiu cum o să depăşeşti asta.
Poate cu nişte vată de zahăr ?
Hei, Flint.
Vrei să te baţi cu bulgări alături de noi ?
Flint, care e problema ?
- Nu m-am mai bătut cu bulgări până acum. - Serios ?
Nici măcar nu ştiu regulile. Există vreun...
sistem de punctare...
sau se joacă până la moarte ?
Niciodată nu ai... Adică, uite, până şi Steve aruncă cu bulgări de ciocolată.
Deci...
Aşa ?
Nu. Aruncă mai tare.
Bulgăre ! Bulgăre, bulgăre, bulgăre.
Bulgăre.
Ei bine, are destul entuziasm.
Bulgăre !
Bulgăre şi bulgăre.
Bulgăre.
Bulgăre, bulgăre.
Eu ţip, tu ţipi, toţi ţipăm pentru Flint Lockwood
şi noua sa minune culinară
plină de distracţie îngheţată
în ziua pe care primarul a declarat-o a fi ziua îngheţatei.
Tot el are şi plăcerea de a invita pe toată lumea să ia un feribot
şi să vină sâmbăta asta la marea inaugurare a Mesteca si Înghite
un oraş care este cu adevărat la modă.
Cu ştirile de astăzi pentru canalul de vreme, Sam Sparks.
Flint, ăsta e cel mai bun mic dejun din toate timpurile.
Asta e !
Cercetez... mă prefac
formez... aştept...
- Sam Sparks. - Închid...
Regret... regândesc...
Spun ce fac...
- Flint ? - Bună Sam. Ce mai faci ?
Ce bine. Mă întrebam dacă vrei să mergi cu mine la o intâl...
intâl... activitate cu mine, mâine.
- Ok. - Super. Pa. Ne vedem în pădure.
Am reuşit.
Trebuie să plec, Steve. Ai grijă de laborator pentru mine.
Steve.
Unde mergem ?
Nicăieri anume. M-am gândit că ar fi frumos pentru noi să...
mergem la o plimbare.
E ceea ce fac doi prieteni.
Oh, vai. Ce e aia ?
Jeleul e preferatul meu.
Nu ai cerut niciodată nimic, aşa că
am făcut eu ceva pentru tine.
Flint ?
- Flint ? - Vino cu mine.
- Cum ai... - Am făcut să plouă cu jeleu
noaptea trecută, l-am adunat pe tot cu Debarasatorul, l-am adus aici şi
l-am turnat într-o formă de carton pe care am construit-o tot eu.
N-a fost mare lucru.
Totul e făcut din jeleu.
Pianul ăsta, lampadarele, casetofonul,
jeleul, acvariul, statuia lui Venus din Milo cu chipul tău
de lângă David al lui Michelangelo care deasemenea are chipul tău.
Haide Sam, ce mai aştepţi ?
Nimic.
Ghiulea !
Alunecare pe burtă !
De ce am făcut asta ?
- Deci, jeleu... - Da, da, da...
E solid, e lichid,
e un polimer viscoelastic pe care îl mănânci ?
Adică... are gust bun.
- De ce faci aşa ? - Cum ?
Spui ceva inteligent iar pe urmă încerci să o acoperi.
- Poţi să păstrezi un secret ? - Nu.
Dar de data asta, da, sigur.
Ei bine, s-a întâmplat acum mult timp, dar...
şi eu am fost odată o...
tocilară.
Şi tu ?
Când eram mică
purtam părul în coadă, aveam ochelari şi eram obsedată de ştiinţa vremii.
Alte fete vroiau păpuşi,
eu vroiam un Radar Meteorologic Dopler 2000 Turbo.
Toţi copii îmi cântau acest cântec patetic
care nici măcar nu avea sens.
Patru ochi, patru ochi. Ai nevoie de ochelari să vezi.
Continuă.
Aşa că mi-am schimbat înfăţişarea, am renunţat la chestiile ştiinţifice
şi nu s-a mai luat nimeni de mine niciodată.
Şi acum am nevoie de ochelari, dar nu îi port niciodată.
Pariez că arăţi foarte bine cu ochelari.
- Nu prea cred... - Iată-i că vin.
- Ce ? - Nimic.
Stai.
Un elastic de păr din jeleu.
Şi acum, dezvăluirea.
Adică, arătai bine înainte,
dar acum...
eşti frumoasă.
Nu, nu sunt, nu pot să ies în public arătând aşa.
De ce nu ?
Vreau să zic, aşa eşti tu cu adevărat.
Nu-i aşa ?
Deşteaptă,
respectabilă,
cine nu ar vrea să vadă aşa ceva ?
Nu am mai întâlnit pe nimeni ca tine, Flint Lockwood.
Nici eu.
Ca tine vreau să zic.
Îţi sună telefonul ?
Ciudat. Cred că cineva... Stai puţin. Oh, e primarul.
- Te superi dacă răspund ? - Nu, deloc.
- Îmi pare rău, e important... - O să...
- O să mă duc până afară. - Se face cam târziu şi...
Tată, ai venit. Am atâtea să-ţi povestesc.
- Arăt bine ? - Arăţi super. Haide, să mergem.
Sunt Baby Brent, nu mă ştii ?
Ar trebui să fiu pe listă.
- Hei Brian. - Ce ?
Îl laşi pe el înăuntru ?
Tipul ăla e un tocilar.
Bună, ce mai faci ?
Mulţumesc, mulţumesc frumos.
Pentru Flint şi friptura lui delicioasă.
Mulţumesc.
- E un local drăguţ. - Mulţumesc.
- Lockwood. - Earl.
- Deci, fără acoperiş ? - Da.
Doar îţi întinzi farfuria.
Am făcut să plouă cu preferata ta, carne.
Ştii că marea redeschidere a oraşului e mâine ?
Primarul m-a rugat pe mine să tai panglica.
A spus că invenţia mea a salvat oraşul.
Nu eşti mândru de mine ?
Nu ţi se pare că friptura asta e puţin cam mare ?
Da, e o friptură mare. Nu toate fripturile au aceeaşi mărime.
Ai auzit măcar ce-am spus ?
Fiule, uită-te în jurul tău. Nu sunt sigur că e bine pentru oameni ce se întâmplă.
Poate ar trebui să te gândeşti să opreşti chestia asta.
Îi face fericiţi pe toţi.
Pe toţi cu excepţia ta.
Când o să accepţi că aşa sunt eu şi ai să renunţi să mai încerci să mă faci
să lucrez într-un magazin plictisitor de articole pescăreşti ?
Ei bine...
Pari să ştii ce faci.
Eu o să mă dau la o parte din calea ta.
Am încercat de atâtea ori.
Nu ai cum să-l mulţumeşti pe omul ăsta.
Nu vrea decât să strivească orice lucru bun aş face eu.
Ăştia sunt nişte hot-dogi foarte mari.
Nu e chiar atât de rău.
- Nu-i aşa, Steve ? - Galben.
Ai dreptate, Steve, indicatorul de pericol este pe galben.
Nu ştiu ce să fac.
Ştiu eu.
O să declar hot-dog-urile astea ca fiind delicioase.
Oh, nu.
Cum aţi intrat aici ?
Mâine e ziua cea mare, Flint.
Soarta întregului oraş stă în baza vremii tale culinare.
Mă gândeam la nişte paste. Ştiu că nu o să ne dezamăgeşti.
Ei bine, dle. primar, eu...
- Cred că e ceva ce ar trebui să vedeţi. - Ce ?
Aceasta e structura moleculară a unui hot-dog ce a căzut săptămâna trecută.
Iar aceasta e structura moleculară a unui hot-dog care a căzut astăzi.
Aparatul foloseşte radiaţii de la microunde pentru a provoca
mutaţii în reţeta genetică a mâncării.
Cu cât îi spunem să facă mai multă, cu atât formează mai mulţi nori
şi cu cât emite mai multe radiaţii, cu atât mai mult moleculele de mâncare
ar putea să supramuteze. Şi de aceea mâncarea e din ce în ce mai mare.
Uite ce am auzit eu : Bla, bla, bla, ştiinţă, ştiinţă, ştiinţă, mai mare.
Iar mai mare înseamnă mai bine. Toată lumea o să iubească noile mărimi ale porţiilor.
Ştiu sigur că eu le iubesc.
Tata crede că ar trebui să o opresc.
Eşti exact ca mine. Niciodată nu am fost înţeleşi de către taţii noştri, Flint.
- Dar dacă lucrurile... Cine are nevoie de aprobarea unei singure
rude, când poţi avea aprobarea a milioane de cunoştinţe, ca să nu mai zic
de bucăţica aia, Sam Sparks.
Şi a mea.
Mereu te-am considerat fiul meu, Flint.
O să fiu atât de mândru de tine mâine,
când o să tai acea panglică şi o să salvezi oraşul,
demonstrând tuturor ce inventator magnific eşti.
Ai două opţiuni.
Poţi să continui şi să primeşti tot ceea ce ai vrut vreodată,
să fii omul măreţ care ştiu sigur că poţi fi,
sau poţi să o opreşti,
să strici tot şi să faci pe toată lumea să te urască pentru totdeauna.
E alegerea ta.
Alegere...
alegere...
În regulă.
Mai mare înseamnă mai bine, nu ?
Sigur că da.
- Arată în siguranţă. - Şi e şi curat pe deasupra.
Cui îi e foame ?
Bine aţi venit turişti,
la Mesteca si Înghite. - Ăla chiar e un primar mare.
Relaxaţi-vă în baia noastră de nacho cu sos de caşcaval.
Permiteţi-le copiilor voştri să mănânce oricâtă mâncare sintetică vor în zona
noastră pentru copii, complet nesupravegheată.
Iar când se încheie ziua, priviţi la apusul ce se lasă asupra resturilor
care sunt ţinute de către presupusul nostru dig indestructibil.
S-au strâns astăzi aici oameni din toată lumea,
din China, până în vestul Europei...
- Flint, trebuie să vezi asta. - De ce nu eşti la televizor ?
Ar trebui să transmiţi asta în direct.
Avem o problemă, cred că mâncarea devine mai mare.
Ştiu, e super, porţii mai mari. Toată lumea iubeşte asta.
Flint, nu sunt sigură că facem ce trebuie.
Dacă am muşcat mai mult decât putem mesteca ?
E prima oară în viaţa mea când toată lumea iubeşte ceea ce am creat.
De ce nu poţi să te bucuri pentru mine şi să te duci să prezinţi vremea ?
Fără alte prezentări, eroul oraşului nostru şi fiul meu metaforic...
Flint Lockwood !
Mulţumesc. Mulţumesc tuturor.
Mulţumesc.
Te iubesc, omule.
Brent, o să avem nevoie să ne înmânezi foarfecele ceremoniale.
Nu.
Nu poţi. Nu poţi să mi le iei.
Nu. Sunt Baby Brent.
Pune-ţi hainele înapoi pe tine.
Cine am devenit ?
Haide, Flint.
Toată lumea te iubeşte.
Pericol, pericol. Pericol ! Pericol, pericol.
Vânt cu gust de sare şi piper ?
Oregano.
Mama mia !
Sam, aşteaptă, nu. Pot să o opresc.
Mă scuzaţi.
- Scuză-mă. - Nici o problemă.
Nu !
- Ursuleţi gumaţi. - Nu acum, Steve.
Sare. Piper.
Flint.
Sunt Sam Sparks, în direct din Mestecă şi înghite
unde spaghetele au început să... - Hei, Sam, ne place o furtună bună,
dar arăţi ca o tocilară.
Câţiva copii sunt prinşi în calea tornadei.
Mă doare stomacul.
Cal !
Ce e ăla, un elastic de păr ?
Nu am mai văzut unul din 1995.
- Avem o adevărată urgenţă meteorologică... - O să revenim la acea furtună,
să sperăm că Sam va arăta ceva mai atrăgătoare.
Steve, tu o să introduci codul de întrerupere, iar eu o să opresc...
- Ce cauţi aici ? - Comand cina de vreo 10 minute.
De ce, s-a întâmplat ceva ?
Trebuie să oprim aparatul. Toată lumea e în pericol din cauza mea.
Nu are cum să fie atât de rău.
Am plecat.
Încă pot să o mai opresc folosind codul de întrerupere.
Încarc codul de întrerupere.
M-am întors.
Trebuie să apăs butonul.
Mi-a făcut placere sa te cunosc.
Aia e o ridiche.
Doar aşa puteam să comunicăm cu aparatul.
Ce ai comandat, mai exact ?
Un bufet de tip Vegas, "mănânci până nu mai poţi".
- Toată lumea e bine ? - Da.
Ajutor, cineva.
Ajutaţi-mă, vă rog.
Fiul meu.
Avem nevoie de un medic. E cineva de aici medic ?
- Cineva ? - Eu sunt medic.
- Eşti ? - Am fost,
înainte să plec din Guatemala.
Am venit aici pentru o viaţă mai bună. O decizie înţeleaptă, nu ?
Cum se simte, doctore ?
Se află în comă alimentară.
Prea multă mâncare sintetică. Am nevoie de o ţelină. Repede.
Poftim.
- Tată ? - Cal !
Cal ! Te iubesc, fiule.
Se pare că totul s-a terminat cu bine.
Nu încă. Tornadă aceea de spaghete a fost o nimica toată pe lângă ce o să urmeze.
Manny, fă legătura.
Haide.
Zi-le tu, Nancy.
Taci, Patrick. Suntem pe cale să fim în epicentrul unei furtuni
perfecte de mâncare.
O să se întindă pe tot globul.
Am calculat acceleraţia Coriolis a furtunii.
Întâi va lovi New York-ul.
Apoi Parisul.
Apoi estul Chinei.
În patru ore de acum încolo, întreaga emisferă nordică va deveni o mare supă.
Flint ?
Bună, tată.
Ce faci ?
Am încercat să ajut pe toată lumea, însă am stricat totul.
Sunt doar un gunoi.
Aşa că m-am aruncat singur.
Împreună cu toate invenţiile mele tâmpite.
Gunoi.
Şi ăsta e tot un gunoi.
Ascultă, fiule. Când barca...
- Când nu merge cum... - Am înţeles, tată.
Mama se înşela în privinţa mea.
Nu sunt un inventator.
Ar fi trebui să renunţ când m-ai avertizat.
Când plouă...
îţi mai iei o haină.
Tată, ştii că nu înţeleg metaforele pescăreşti...
Ce ?
Halatul meu.
Să mergem, Steve.
Avem lucruri de reparat.
Descarc codul de întrerupere...
Reproiectez...
Virtualizez...
Tai...
Sudez...
Forjez...
Cablez...
Fac gălăgie...
Testez...
Da !
Maşina zburătoare 2.
Acum cu aripi.
Am visat o dată chestia asta.
Am o macaroană pe cap.
Nu mai mergem la şcoală !
Toată lumea !
Vreau să îmi cer scuze.
În special ţie, Sam. Am un plan.
Acest stick conţine codul de întrerupere.
O să zbor în interiorul acelei furtuni, o să îl introduc în aparat
şi o să-l opresc o dată pentru totdeauna.
În acest timp, voi o să evacuaţi insula.
E numai vina lui. Pe el !
Să-i legănăm maşina !
Noi suntem de vină pentru situaţia în care suntem.
Eu nu am vrut decât să-mi protejez fiul.
Şi eu sunt la fel de supărat pe Flint ca şi voi.
De fapt, când se dă jos din maşină o să-l pleznesc.
Ştiu că Flint Lockwood a făcut mâncarea, dar voi aţi dat comanda.
Şi acum a venit timpul să plătim nota.
Mulţumesc, Earl.
- Scuze. - E în regulă.
Să mergem să decojim nişte bărci.
Vin cu tine.
O să ai nevoie de cineva să te îndrume prin furtună.
Nu te pot lăsa să faci asta singur.
- Sam, îmi pare atât de rău. - Glumeşti cumva ?
- Mă gândeam că... - Nu.
- În regulă. - O să ai nevoie de un copilot.
- Eşti şi pilot ? - Da.
- Deasemenea, sunt şi fizician. - Serios.
Nu, a fost o glumă. Sunt şi actor de comedie.
- Să facem treaba asta ! - Vin şi eu.
Brent, e în regulă.
Ba nu, nu e în regulă.
Mizez pe faima mea încă de când eram un bebeluş, dar totul a fost doar o iluzie.
Poate acolo sus o să aflu cine sunt eu cu adevărat.
Maşina e cam plină, aşa că...
Mult noroc, fiule.
Nu se vede nimic.
Manny, porneşte ştergătoarele.
Flint, s-a strâns un nor mare de gastroprecipitaţii în jurul aparatului.
- Ca şi cum ar fi... - O chiftea uriaşă.
Apa intră pe sus...
Uraganul de mâncare iese pe jos.
Mă bucur că port scutec.
A comandat cineva pizza ?
Ţineţi-vă bine.
Bucăţile de pizza ne urmăresc ?
- Mâncare deşteaptă ? E imposibil. - Probabil că structura moleculară a
determinat-o să se transforme într-o super mâncare
programată genetic să protejeze RDDSMMFL-ul.
Pizza.
Pizza. Pizza. Pizza.
Asta a fost la limită.
Îţi dai seama ce s-ar întâmpla dacă am pierde codul ăsta de întrerupere ?
Magazinul de articole pescăreşti.
Tată, eşti în regulă. Super. Am nevoie de o favoare.
Soarta lumii depinde de ea.
În regulă. De ce ai nevoie ?
Am nevoie să intri la mine în laborator şi să-mi trimiţi
un e-mail de pe calculator pe telefon.
Bine.
Vrei să conduc eu ?
Da, bine.
Te pricepi mult mai bine decât mine.
Iată planul.
Eu şi Sam o să intrăm în chiftea pe aici,
ceea ce ar trebui să ne ducă direct la RDDSMMFL.
Manny, tu şi Steve o să rămâneţi în avion.
Nu băga în gură.
După ce tata ne trimite codul de întrerupere, ne reîntâlnim aici,
în partea de vest, în...
- Cât mai e până se distruge lumea ? - În jur de 20 de minute.
Imediat înainte de asta.
Şi eu ce fac ?
Tu...
poţi să fii...
preşedintele banchetei din spate.
Deschideţi trapa.
Întoarce maşina cu susul în jos.
Doamnele primele ?
Nu ?
Bine.
Aşteptaţi-mă şi pe mine.
Cât timp păstrăm direcţia asta, ar trebui să fie drum drept până la...
Suntem o echipă.
Am aterizat într-un fel de gură de aerisire.
Dacă mergem pe aici, RDDSMMFL-ul ar trebui să fie chiar după trapa aceasta.
Brent, lasă plăcintă aia.
Bine ai venit, Flint.
Ăla e ulei încins.
Tată.
Pe ecran e un fişier numit Cod de Întrerupere.
Pune-l în fereastra de e-mail,
introdu numele meu şi apasă pe Trimite.
Fereastră ?
Tată, vezi chestia care arată ca o bucată mică de hârtie ?
- Ce ? - Foloseşte mouse-ul ca să o tragi.
- Să o trag ? - Trage-o.
- Să trag ? - Trage.
Nu merge.
Trage-o de pe desktop.
N-a avut nici un efect.
Normal că nu. Ştii ceva ?
Haideţi, haideţi.
Ridicaţi pânzele alea.
Prăjiţi pâinea aia. Rămânem fără timp.
Hai, hai, hai. Putem s-o facem.
Haide, mişcaţi. Faceţi treabă bună. Despre asta vorbeam.
Toată lumea, către docuri.
Staţi, staţi.
Am de făcut un anunţ important.
Ne mai vedem, fraierilor. Drum bun.
Şi... Poftă bună.
Cal !
Cal, vino înapoi.
Avalanşă de mâncare.
Cal, nu te mai pierd încă o dată.
Puiule !
Ţine-te bine, Calvin.
Toată lumea, îndreptaţi-vă către sud.
Trebuie să ne menţinem înaintea acelei furtuni.
- Acum ce ? - Dă click pe Trimite.
Flint, RDDSMMFL-ul e chiar acolo jos.
Tată, grăbeşte-te !
Trimite, trimite...
Stai aşa.
Tată ? Tată ?
Mă auzi ? Tată ?
Băieţi ?
La naiba...
Hai, hai, hai !
Mie mi se par drăguţi.
Ăsta a venit lângă mine şi...
L-a mâncat pe Brent.
Tată...
Sunt înconjurat de găini mâncătoare de oameni.
Dacă e să îmi iau rămas bun acum,
mulţumesc că ai încercat să mă duci pe calea cea dreaptă.
Mi-am dat seama cam târziu.
Bine. Pa.
Tată...
Dă-mi telefonul ăla înapoi.
Baby Brent ?
Nu mai sunt Baby Brent.
Sunt Brent Puiul.
Şi în sfârşit fac ceva bun pentru societate.
Lovitură între picioare.
Acum duceţi-vă, copii nebuni.
Salvaţi lumea.
Ai făcut-o, Puiule Brent,
chiar ai făcut-o. - Duceţi-vă, duceţi-vă.
Ar trebui să fie chiar în această groapă.
E unt de arahide.
Dacă oricare dintre noi îl atinge, intrăm în şoc anafilactic.
De fapt, nu sunt complet alergic la alune.
Am spus asta doar ca să te fac să mă placi.
Chiar credeai că alergiile o să te facă mai atrăgător ?
Da...
Mustaţă.
Must...
Un covrig uriaş !
Taxi !
Am cerut ceva muştar în plus.
Am avut dreptate !
Eşti pe cale să fii strivit de un porumb uriaş.
Se pare că furtuna culinară urmează un model neobişnuit,
lovind întâi cele mai importante obiective ale planetei şi abia apoi restul lumii.
Ce naiba... ?
Grăbiţi-vă.
După ce îmi conectez telefonul la RDDSMMFL
şi îl distrug, o să trag de funie de două ori şi tu o să mă tragi înapoi, ok ?
Sună bine.
Oh, nu.
Te-ai tăiat, nu-i aşa ?
E doar o zgârietură.
Brent, trebuie să o duci pe Sam înapoi la avion pentru o injecţie antialergică.
O secundă.
Ce ? Nu.
- Dă-mi drumul, Sam. - Nu o să-ţi dau drumul.
Flint, o să rămâi blocat acolo jos.
Nu e chiar ce vroiam, nu.
Vino cu noi, o s-o luăm de la capăt.
O să trăim sub pământ. Tu cerşind haine...
Sam, nu e un plan foarte bun.
Ba da, dacă aşa nu te pierd.
Uite, îmi place tine, da ?
Ca... Ca prieten ?
Nu... Te plac... plac.
Şi eu.
Pe tine.
Rămas bun, Sam.
Flint, nu !
Ţine-te bine Sam. Doctor Manny are medicamentul pentru faţa ta.
Manny, suntem pe drum, grăbeşte-te.
Rezistă, Sam. Dau roată găurii de evacuare.
Ce e aia ?
Ursuleţi gumaţi.
Foame !
Manny, unde eşti ?
Cred că a atins o alună.
Iau...
Leg...
Arunc...
Aştept...
Sar...
Scuze, prietene.
S-a închis bucătăria.
Tată, nu !
Când plouă, îţi mai iei o haină.
Sau încălţăminte sub formă de spray.
Da !
Unde e Flint ?
Nu !
Ştiu puştoaico, ştiu.
Flint... ?
Îmi pare rău.
Fiul dumneavoastră a fost un om grozav.
Steve.
- Flint ! - Brent.
Steve.
- Flint. - Cal.
Steve.
- Flint. - Earl.
- Flint. - Tu... tipule.
Steve.
Sam.
Flint.
Sam.
Flint.
- Flint. - Tată.
Steve.
Flint...
Când... când îţi arunci undiţa...
dacă... nu e dreaptă...
Pentru numele lui Dumnezeu.
Sunt mândru de tine, Flint.
Sunt uimit de faptul că cineva atât de normal ca şi mine
poate fi tatăl a cineva atât de extraordinar cum eşti tu.
Eşti talentat, original,
şi laboratorul tău e uimitor.
Mama ta... ea mereu a ştiut că o să fii cineva special,
iar dacă ar fi fost vie azi, ne-ar fi spus amândurora :
"V-am spus eu."
Acum...
Când o să dau chestia asta jos şi o să mă auzi spunând o metaforă pescărească
să ştii că orice metaforă pescărească vrea să spună că îmi iubesc fiul.
Şi eu te iubesc, tată.
Deci...
Unde am rămas ?
Vroiai să mă săruţi.
Vroiai să mă săruţi şi tu ?
Încearcă şi o să afli.
Nu vreau să încerc şi să fiu refuzat iarăşi.
Taci şi sărută-mă.
Da ! Sunt un pui.
SFÂRŞIT
Asta nu a fost o idee prea bună.