-== [ www.OpenSubtitles.com ] ==-
Cu multe generaţii în urmă, duhurile trăiau printre oameni,
pentru a-i apăra de pericolele lumii.
Două asemenea duhuri, Shen Tu şi Yu Lei, aujurat să apere
orice casă cu afişe speciale lipite pe uşile de la intrare.
Ajutor! Ajută-mă! Ajutor!
Li se spune "Fraţii Străjeri'.
Din păcate, lumea s-a schimbat.
Oamenii s-au obişnuit să trăiască fără duhuri,
ca, în cele din urmă, să uite de existenţa lor.
N-au mai lipit afişe,
iar acum, tărâmul duhurilor se află într-o permanentă neorânduială.
Dar mai există câteva locuri care păstrează vechile datini.
Ca această prăvălie de supe din centrul oraşului.
Ai grijă, Strop de Ploaie!
- Mamă! - Vino, mamă!
- Putem să traversăm acum? - Du-te!
Strop de Ploaie!
- Bună, bunico! - Mă bucur mereu să vă văd.
Intraţi în casă, la căldură.
Încă mai crezi în Duhurile Străjere, mamă?
Duhurile acestea veghează prăvălia de generaţii.
Dar nu ne-au mai vizitat de mult.
Ştiu, Luli, tu crezi că totul e numai o închipuire.
Ţi-am povestit cum a cunoscut bunica mea duhurile, Strop de Ploaie?
Nu mai spune! Cum arătau?
Mai târziu. Întâi, să mă îngrijesc de voi.
Mâncaţi vestita mea supă.
N-ai mai mâncat de mult una, Strop de Ploaie, aşa-i?
De prea mult timp.
Dar încă miroase ca...
Acasă.
Sper să-ţi placă.
Poftim.
- Mulţumesc, Luli! - Ai venit din nou la prăvălie?
Au mereu acelaşi meniu.
Putem merge în altă parte, tată.
Uite ce ghiozdan frumos ţi-a luat bunica!
Îmi place.
E minunat, mamă.
Când bunica a murit, familia ei a continuat vechile obiceiuri,
chiar dacă restul lumii s-a schimbat.
Bunica s-a dus,
dar Strop de Ploaie şi Luli trebuie să-i păstreze amintirea vie.
Ne vom descurca, mamă?
Va fi greu să conducem prăvălia fără bunica.
- Vreau să te comporţi ca un om mare. - Poate ne vor ajuta duhurile.
Unii înalţă lampioane, ca să se distreze,
dar Strop de Ploaie şi Luli cunosc un secret împărtăşit de bunica.
Aceste lampioane zboară spre tărâmul duhurilor, dincolo de nori.
Lampioanele se încurcă în ramurile bătrânului copac al duhurilor,
care creşte pe munte de mii de ani.
Nimeni nu ştie de ce, dar acest copac e vegheat,
aţi ghicit, de Fraţii Străjeri.
Aici, SNN, Radioul Duhurilor.
Sunt gazda dv., Chet Spiritman.
Ştirea zilei, de altfel, singura...
Se pare că greva Duhurilor Străjere nu se va încheia.
Oamenii nu mai cred în noi.
- Căutând peste tot... - Am făcut atâtea pentru ei.
...credinţa în magie şi în duhuri a ajuns de râsul tuturor.
Aici e.
- Cum rămâne cu noi? - Perfect.
Dar cu străjerii voştri? V-am apărat, nemernicilor!
Urmează Glen, cu sport...
Shen Tu, priveşte câte lampioane!
- Cred că oamenii ne cer ajutorul. - Nu te amăgi, Yu Lei.
De mult timp, nu ne-a mai cerut nimeni ajutorul.
Cum îţi explici?
Eram sigur, Shen Tu. Cineva încearcă să ne transmită un mesaj.
Nu, Yu Lei!
- Dă-te de pe mine! - Nu, Yu Lei. Cunoşti regulile.
Dă-te!
E făcut de om. Nu poţi avea încredere în oameni.
- Dar cineva ne cere ajutorul. - Oamenii nu ne mai îndrăgesc.
Ştim că poate fi o cursă.
Străjerii mergeau des în lumea oamenilor.
Vremurile s-au schimbat. Nu înţelegi? E ilegal.
- Yu Lei, are dreptate. - Salut, Beckett! Ce mai faci?
Oamenii s-au schimbat. Mulţi nici nu ştiu de existenţa noastră.
Cei care ştiu sunt bătrâni şi nu sunt luaţi în serios.
Dar această grevă e absurdă.
Ar trebui să trăim printre oameni şi să ajutăm cât mai mulţi.
Aşa îşi vor reaminti de noi.
Dacă vom continua aşa, în curând, amintirea noastră va dispărea definitiv.
Iar noi stăm cu mâinile în sân.
- Aşteaptă, Yu Lei! - Frate...
- Suntem străjeri, nu grădinari. - Revino-ţi!
Viaţa nu mai e la fel de captivantă ca pe vremuri.
- Vom găsi altceva de făcut. - Deosebeam oamenii între ei.
Cum de-ţi place să nu faci nimic toată ziua?
Poftim?
E Dean. Ne adunăm toţi, Yu Lei.
- Frumoasă aterizare! - M-au anunţat asistenţii.
El e Dean, asistentul primarului.
Şi Pruncii cei Voinici!
- Vino în faţă, uriaşule! - Salut, Dean!
Mă bucur să te văd. Aici, totul e minunat.
A sosit o cutie muzicală. E în copacul acela.
O cutie muzicală? V-aţi atins de ea?
- Sunt sigur că da. - A atins-o.
Nu ne-am atins de ea.
De ce ai venit, Dean? Vrei să faci ceva pentru cauză?
- O scrisoare. - Poftim! E de la primar.
Am greşit cu ceva?
Încă nu. Sau poate că aţi greşit.
- Megafonul, vă rog! - Poftim, şefu'!
- "Dragi cetăţeni..." - Ascultaţi!
"Sarcina noastră de străjeri e ameninţată.
Prea mult timp i-am slujit pe oameni, fără să ne gândim la noi.
- Mai îngăduiţi mult asta? Nu, nu. Nu!" - Sănătate, şefu'!
"Nu uitaţi de ce am intrat în grevă. Suntem duhuri unite.
Poate că oamenii ne-au uitat, dar noi nu ne uităm unii pe alţii."
Se referă la voi.
"Ne întâlnim în 15 minute cu primarul, în Sala Duhurilor."
- Întârzierile se pedepsesc. - Nu întârziaţi!
Exact. Dacă primarul zice să sari, sari.
Nu întrebaţi de ce. Aţi priceput? Fiţi ascultători!
Unde am rămas?
"Dar ce vom face cu afişele străjerilor rămase în lumea oamenilor?
Sunt portaluri între lumea oamenilor şi cea a duhurilor. Nu le folosim."
Câte afişe mai sunt lipite în sat?
O mie?
O sută? Numai unu? Poftim?
Ce jalnic!
- E jenant. - Numai unu?
Mama are mai multe poze cu mine pe frigider.
Să încheiem.
Tu, Shen Tu, şi tu, Yu Lei...
Beckett!
- Ce cauţi aici? - Spune, bătrâne!
Eram prin zonă şi m-am gândit să-i văd pe băieţi.
Catifea...
Bine! Mai câştig puţin timp.
- Ascultaţi! - Megafonul.
Ca să mă asigur că nu veţi folosi afişele, veţi fi supravegheaţi după ora stingerii.
Voi veni la miezul nopţii.
- A spus "la miezul nopţii". - Asta e tot. Frumoasă pălărie, Beckett!
Am terminat aici.
- Următoarea oprire, Sala Duhurilor! - Ne luăm zborul!
Ţineţi-vă mâinile, picioarele şi aripile tot timpul în tuk-tuk!
Ştie cineva un cântecel?
Nouă'ş'nouă de sticle cu lipici pe zid...
Linişte, asistenţi, îl deranjăm pe şofer!
- Iartă-ne, şefu'! - O balenă!
- Era o balenă, jur! - Mincinosule... Caută-te în pantaloni!
Pune muzică de petrecere, şefu'!
Mai tare, e melodia mea preferată!
- Sunteţi gata de întâlnirea cu primarul? - Da!
Încă o aterizare grozavă, şefu'!
- Coborâţi! - Unde mergem?
Nouă'ş'nouă de sticle cu lipici pe zid...
Şoferul ăsta de Uber primeşte doar o stea.
Daţi-l jos...
Taxi!
Pe aici!
M-ai călcat pe degete, Shen Tu!
- Iartă-mă! Îmi pare rău. - Să-l aplaudăm pe primar!
Ce mai faceţi, duhurilor?
Cine vrea să iasă din grevă?
- Eu. - Nimeni?
Atunci, suntem cu toţii de aceeaşi parte a baricadei.
Vă mulţumesc că mi-aţi acceptat invitaţia!
Suntem într-un moment-cheie al revoluţiei. Am făcut multe de la începerea grevei.
Oamenii nu ne mai folosesc ca preş la uşă.
Adevărat.
Voi începe imediat înlăturarea tuturor portalurilor către lumea duhurilor.
Să sărbătorim independenţa noastră!
Unde îmi sunt căţeii? Aici erau. Muzica, băieţi!
Arătaţi-mi ce ştiţi!
De aceea am învăţat acest dans.
Arătaţi-mi ce ştiţi! Daţi din aripi!
Picioarele întinse!
Împreună!
Nu mă aşteptam să te văd aici, Yu Lei.
Nici eu.
Nu ştii să dansezi? Îţi arăt eu.
Colosule!
Nu ne-am mai văzut de mult, bătrâne!
Ajută-mă!
Yu Lei!
- Frăţioare! - Colosule!
- Nu mai pot să respir. - Ce-i cu tine? Ce faceţi aici?
Am o misiune secretă printre oameni. Nu trebuia să spun.
Bravo! Trebuie să mai exersaţi. Dar vă străduiţi.
Acum, câteva veşti proaste.
Cineva a încălcat legea, mergând pe tărâmul oamenilor.
Vicedecanul mi-a spus că a văzut un duh
venind de la oameni printr-un portal.
Pe acest criminal îl cheamă...
Beckett!
- Moi? - Oui, toi.
Trebuia să faci pe eroul când a căzut o bătrânică.
- Şi nu putea să se ridice, nu? - M-ai prins.
Dar vrei să dăm uitării tot ce ştim de atâta timp?
Exact la asta mă refeream, Beckett.
Ce vrei să spun? N-o să te schimbi niciodată.
- Eşti surghiunit. - Ce?
- Mă surghiuneşti? - Exact. Vei pleca!
Scoate-ţi straiele de străjer!
Ce să scot? Acestea sunt hainele mele, nu sunt o uniformă.
Ce vrei de la mine? Dacă nu port lenjerie de corp?
E greţos!
E al vostru, băieţi!
Daţi-mi drumul!
- Nu! - Ce jenant!
Ce?
Sunteţi destul de motivaţi?
Suficient pentru astăzi. Pe curând, dragilor!
- Ce groaznic... - Niciun duh n-a mai fost surghiunit.
Bietul de el! Nimeni nu merită una ca asta.
Mi-e milă de el, dar legea e lege. Ştia ce face.
Da, ajuta oameni.
Am fost atâta timp străjer...
Speram să-i ajut mereu pe oameni.
Cred că primarul avea dreptate. Vremurile s-au schimbat, dar eu nu.
Speram să-mi treacă, dar n-am putut să văd oameni nevoiaşi şi să nu fac nimic.
M-am încăpăţânat.
Cred că locul meu nu mai e
nici printre oameni, nici printre duhuri.
Priviţi!
Uitasem că au acoperit acest zid.
Cineva l-a zugrăvit.
Descrie o mare bătălie ce a avut loc demult.
Ce bătălie?
Lupta duhurilor şi a oamenilor împotriva lui Nian.
Ce spui?
Puteţi să vedeţi cu ochii voştri.
Nian a fost un metamorf malefic din vechime,
ale cărui puteri erau cu mult mai mari decât ale unui duh de rând.
Avea o sete nemărginită de putere.
Dorea să cucerească atât lumea oamenilor, cât şi pe cea a duhurilor.
Prea puternic să fie învins în luptă, Nian a fost despicat în trei părţi.
Fiecare bucată a fost zăvorâtă într-un loc tainic...
pecetluit cu un sigiliu mistic.
De atunci, zace întemniţat.
Dar oamenii şi-au uitat istoria, odată cu trecerea timpului.
Numai acţionând împreună şi având încredere unii în alţii,
am putut învinge acest rău, care ne-a devastat lumile.
Asta e, Shen Tu!
- Ar trebui să-l eliberăm pe Nian. - Glumeşti?
Odată Nian eliberat, lupta împotriva lui îi va uni pe oameni şi pe duhuri.
N-ai reţinut cuvintele "vechime" şi "malefic".
Vrei să eliberezi o creatură, un monstru puternic,
doar ca să-i poţi ajuta din nou pe oameni?
N-am mai auzit trăsnaie mai mare.
Beckett, cum găsesc sigiliile?
Ei bine...
N-ar trebui să-ţi spun, dar sunt păzite în lumea oamenilor.
- În lumea oamenilor? - Lângă satul de sub noi.
Ia asta cu tine! Îţi va arăta drumul.
- Cum? - E o frunză, nu?
Nu te împiedic, dar te îndrepţi pe un făgaş periculos.
Dacă îl eliberez pe Nian...
ce crezi că se va întâmpla, Beckett?
Riscul e mare, dar motivele tale sunt curate.
Te înţeleg foarte bine.
Pe vremea mea, aş fi făcut orice ca să-i ajut pe oameni.
Dacă primarul ne distruge portalurile, lumile noastre se vor despărţi definitiv.
A sosit vremea să acţionăm.
Fă ce crezi că e mai bine!
Luli, Strop de Ploaie, ce mai faceţi?
Bună! Ce supă vrei azi, Tony?
- Aş vrea... - Fără supe puturoase!
Mâncăm mereu aceeaşi vechitură. Nu mai vreau! Mergem în altă parte.
- Îmi pare rău! - Vino!
Vechiul nostru vecin, dl Rogman, apelează la trucurile lui obişnuite.
Pari flămând, micuţule. Ce zici de un burger şi un shake?
Şi am multe din astea.
Hotdog, din partea casei. Încă o porţie, şi ai o jucărie gratis.
Minunat!
Intraţi în raiul crenvurştilor în pâine!
Ai grijă!
Mă scuzaţi! Vreţi să mutaţi camionul din dreptul magazinului meu?
Face gălăgie şi îmi deranjează clienţii.
Vreţi?
Cum adică "clienţi"? Mă faci să râd. Nu mai e niciunul.
Magazinul e terminat.
Dacă dau muzica mai tare, cocioaba asta se prăbuşeşte!
Plecaţi!
Sileşte-ne!
Mai vreţi?
Te rog, e în regulă.
Vedeţi astea?
Vreau să-mi întemeiez o familie.
- Dispăreţi! - Să ne cărăm de aici!
Stai, aşa îmi mulţumeşti?
Ascultă, Luli! E greu să ţii singură prăvălia.
- N-ai nevoie de ajutorul unui bărbat? - Nu, mulţumesc. Ne descurcăm.
Uite cum arată. N-ai nicio şansă să scoţi profit. Ai numai şapte mese.
Într-o zi, n-o să mai ai clienţi.
Apa, căldura, electricitatea, să nu mai pun ingredientele pentru supă,
despre care am auzit că nu s-au mai schimbat de pe vremea dinozaurilor...
E minunat.
Dar trăim o eră nouă, Luli. O eră a...
dispozitivelor.
Acum, suntem vecini, Luli, aproape o familie.
Să lucrăm împreună! Gândeşte-te la această posibilitate!
Lasă-mă să-ţi cumpăr prăvălia, şi n-o să mai faci niciodată supă.
Ne unim şi vom avea mai mult spaţiu decât ne trebuie.
- Îi spunem "Magazinul universal Rogman". - Dle Rogman, vrei un castron de supă?
Eşti o dulce, Strop de Ploaie.
A fost destul de picantă?
Vreau ceva de băut!
Cum ne-am descurcat, şefule? Ai păţit ceva?
Daţi-mi nişte apă, bufonilor! Mai repede, tolomacule!
Ţine, şefu'!
Trebuia să aveţi o privire mai dură! Aţi fost penibili!
- Credeam că ne-am uitat dur. - M-am uitat cât mai strâmb la ea.
Pot să mă joc şi eu, copii?
Dă-mi-o!
- Prinde! - Acolo!
- Hai la terenul de joacă! - Bună!
Priviţi, e biata fetiţă de la prăvălia de supă.
Pa, fraiero!
Am auzit că nebuna de bunică-sa credea în duhuri.
Transmite-i salutări Zânei Măseluţă din partea noastră!
Vreau să mă întorc acasă, mamă.
Nu-mi mai place locul acesta.
Nu se poate acum, Strop de Ploaie.
I-am promis bunicii că vom avea grijă de prăvălia ei şi că o vom transforma.
Nu e casa noastră, mamă. Nu-i prăvălia noastră.
E a noastră, aşa cum a fost a bunicii
şi a străbunicii, şi a stră-străbunicii.
Dar cu mine cum rămâne, mamă? N-am niciun prieten aici.
Lucrurile se vor îndrepta, Strop de Ploaie. Mai aşteaptă puţin!
Nu vreau să se îndrepte, mamă.
O fi casa ta, dar nu va fi niciodată şi a mea. O urăsc!
Strop de Ploaie!
Biata Strop de Ploaie...
Schimbarea poate fi la fel de grea pentru oamenii tineri
ca şi pentru bătrânele duhuri.
Am putea profita de aceste verificări nocturne.
Să mai facem nişte gustări!
- Mă duc să-l caut pe Nian. - Baftă! Îţi păstrez ceva de mâncare.
Nu vrei să fii un străjer adevărat?
Ţi-a spus un moş o poveste, şi pleci să salvezi lumea din nou.
Ai rămas captivul zilelor glorioase, prietene.
Ştii care e problema mea? Fursecurile.
Aşa că ia un fursec!
Ştii care e problema ta? Nu ştii să renunţi la trecut.
Caută-ţi o pasiune! Colecţionează timbre, orice!
Dar nu mai fi copil!
- Sună Pruncii cei Voinici. - Verificare.
- Cine e? - Pruncii cei Voinici.
- Care? - Nu contează, suntem aici.
- E prea periculos. - Îi urăsc. Sunteţi ca nişte ţânţari!
Încetaţi!
Iartă-ne, şefu'!
- Scanează-l pe ăla mare! - Dă-mi pace!
Mă întorc mâine-noapte.
- Până atunci, o scrisoare de la primar. - Primul! Am spus "primul"!
Nu se poate.
"Dragi străjeri, vă cer să vă distrugeţi portalul.
Nesupunerea va duce la... surghiun."
Ce ne facem, Yu Lei? Vorbeşte serios.
La ce ne mai pricepem?
Eu ştiu să fac fursecuri sau prăjituri.
Nu.
Suntem meniţi să facem lucruri măreţe.
Yu Lei...
M-am săturat să le mai respect regulile.
Ai încălcat legea.
N-o să fiu niciodată ca tine, frate.
Poate exagerez, dar măcar ştiu cine sunt.
Distrează-te făcând fursecuri!
Ce ai cu fursecurile?
Ne-am întors.
- Pleci undeva, dolofanule? - Unde e frate-tău?
- E în pielea goală? - Sau invizibil.
- Ce se petrece aici? - Dansez.
- De parcă... - Da, îmi fac încălzirea.
Acolo? Nu.
- Nu-i aici. - Nu.
Cine nu e gata, îl iau cu lopata!
Nu e nici aici.
Sigur nu-mi ascunzi ceva?
Haide, şefu', am terminat aici!
Încă două, şi mă duc la club.
- La club? - Am plecat.
- Pleacă! - Trebuia să distrug afişul acela.
Alege pe cineva de mărimea ta!
Ce idee proastă...
Nu!
Pe curând!
Aşa e.
Nu mai văd nimic.
Căţeluşi drăguţi... Nu.
Acceptaţi scuze?
Grozav! Cum ai făcut asta?
Eu sunt Strop de Ploaie. Tu cine eşti?
Sunt Yu Lei. Încântat de cunoştinţă!
Nu eşti de pe aici, aşa-i?
Nu, nu sunt de aici.
Ceva mi-a spus că nu eşti.
Sunt Străjer.
Ca Jedi?
Cred că da.
Dar mă aflu într-o misiune importantă.
Îţi mulţumesc că m-ai ajutat.
Ia asta! O să te protejeze.
E atât de frumoasă!
Ştiam eu.
Am ajuns de cinci minute, şi deja am ajutat pe cineva.
Cred că sunt pe drumul cel bun.
Nu pleca!
Îmi pare rău, mamă.
Aici erai, Strop de Ploaie?
Am fost tare îngrijorată.
Nu pot să te pierd şi pe tine.
Cine îndrăzneşte să-l deranjeze pe Marele Monstru de Iarbă?
Intruşii nu sunt bine-veniţi, dar mă bucur mereu să te văd, Yu Lei.
- Colosule? - Da, eu sunt!
Nu pot să respir.
Aşteaptă-mă, te rog! Mai încet!
Aşteaptă!
Ce eşti?
Aşteaptă! Unde mă duci?
Primarul mi-a spus să apăr acest sigiliu, chiar aici.
Planul lui se va duce de râpă, dacă e distrus.
M-am apucat să desenez portrete. Am început cu Confucius. Seamănă?
Dacă nu-ţi place aici, de ce stai?
Primarul mi-a spus că ajut cauza, indiferent ce înseamnă asta.
Sigiliul îl ţine închis pe Nian.
Pe Nian? N-am auzit de el.
O dată, de două ori, de trei ori... Da!
Ia stai, Yu Lei! De ce ai venit?
- Am venit să rup sigiliul. - Ce? Minunat!
Mereu am vrut să fac echipă cu marele Yu Lei.
Slujba asta e plictisitoare! Şi dacă-l distrugem?
- Nian ne va ataca. - Da.
Ne va ataca? Glumeşti?
- N-aş vrea să mă amestec. - Bine. Fă ce crezi!
Chiar vrei să faci asta, Yu Lei?
Da.
M-am zăpăcit. Ce să fac?
Te pot lăsa să rupi sigiliul. Dar voi da de necaz!
Lasă! Am fost angajat să fac ceva.
Clipeşte!
Ştii ceva? Cel puţin, nu pot spune că n-am încercat.
Succes cu ruperea sigiliului, Yu Lei!
Nu uita, dacă te întreabă primarul, spune-i că m-am luptat din răsputeri!
E greu de crezut că o făptură atât de gingaşă
poate fi întâia stavilă
în calea lui Yu Lei către teroarea şi haosul lui Nian.
Dar nu era peşte. Era un balaur,
care avea puterea de a seca albia râului.
Dar balaurul avea nevoie nu numai de apă ca să-l alimenteze pe Nian.
Avea nevoie şi de o parte din Yu Lei, de puterea şi chiar de tinereţea lui.
Nu se poate. Ce ai făcut, Yu Lei?
Ce e asta?
Ce? Nu mai e apă, Strop de Ploaie. Ştii ceva?
Nu, mamă. Am stat acasă toată noaptea.
Nu m-am furişat în pădure şi n-am făcut nicio trăsnaie.
Ne vedem mai târziu. Plec la şcoală. Pa!
Ciudat. Să se fi spart o ţeavă?
Nu, tot oraşul a rămas fără apă. Nici baie nu poţi să faci.
Unde se duc taxele noastre? Nu-i aşa?
- Ai apă îmbuteliată? - Nu...
De ce nu? Omul trebuie să fie pregătit.
- Mă duc să iau de la râu. - Ce?
Râul e la fel de uscat ca robinetul. Convinge-te cu ochii tăi!
Tot oraşul vorbeşte numai de asta.
- Când s-a întâmplat? - Nu ştie nimeni. Noaptea trecută.
Dar cum? Ce ne facem acum?
Poate să dureze zile până când compania de apă va rezolva problema.
Sau poţi folosi rezervele mele.
Am destulă apă pe care poţi s-o foloseşti când doreşti.
Nu, mulţumesc. Nu vreau să te deranjez.
Dar eu vreau. Dacă nu ne ajutăm noi, vecinii, la nevoie, cine să ne ajute?
- Nu te mişca! Aduc furtunul. - Dar...
Mai repede!
L-am adus, poftim.
E în regulă?
Eşti amabil.
Iar?
Pleacă de aici, cretinule!
Vine apa...
A venit. Mulţumesc frumos!
Poftă bună!
Miroase foarte bine.
Nu e bine.
La o parte!
Nu mă mai pot ţine.
Eu, primul!
Haide!
- Te rog! - Nu mai pot aştepta.
Scuzaţi-mă!
- Ni s-a raportat mâncare contaminată. - Fundul meu!
Se pare că au plecat toţi clienţii.
Acum s-a întâmplat...
Magazinul pare curat la suprafaţă.
- Să fie de vină ingredientele? - Imposibil.
N-am schimbat nimic şi n-am avut niciodată probleme.
În plângerea formulată împotriva dv.,
cauza diareii e zeama de la supă.
Nu se poate. Reţeta noastră e veche de peste o sută de ani.
Nu poate fi zeama.
Veche de o sută de ani?
Cred că acesta e răspunsul. Vindeţi supă stricată.
Supa nu are nimic.
Luli avea dreptate. Supa nu avea nimic.
Stricat era vecinul lor mârşav.
Dar asta n-a împiedicat Ministerul Sănătăţii să le închidă prăvălia.
Nu ne rămâne decât să sperăm că totul se va rezolva.
Nu face nimic, mamă.
Ştiri din trafic.
O ţestoasă uriaşă s-a tamponat cu o ţestoasă zburătoare, în afara oraşului.
A fost un dezastru "ţestos'.
Ce faci aici, Colosule?
Am veşti proaste, Shen Tu.
Fursecuri!
Yu Lei a coborât pe Pământ. M-a atacat.
- Glumeşti? - Nu.
S-a comportat nebuneşte.
M-a izbit de un bolovan. Credeam că vrei să ştii.
Dar...
Trebuie să plec. Nu-i spune primarului, te rog.
Spune-mi măcar ce gust au.
Au fost delicioase!
Unde eşti, Yu Lei?
Nu pot să cred că mi-ai făcut una ca asta.
Ce e asta?
Yu Lei!
E un dezastru aici.
N-am mai folosit de mult aceste portaluri.
Au mai rămas afişe cu noi?
Ce naiba...
Asta trebuie să fie.
Unde mă aflu?
Tot voi?
Marş! Înapoi!
Şezi! Culcat!
Rostogoleşte-te?
Vă dau bunătăţi.
Valea! Mai bine speriaţi nişte pisici, potăilor!
Te-ai întors!
Nu eşti el.
De unde...
- Cum... - Mulţumesc!
Cine ţi-a dat...
De unde ai asta?
E cadou de la un prieten. Nu cred că-l cunoşti.
Decât dacă eşti şi tu străjer.
Zău, sunt în misiune.
- Aşteaptă! - Nu prea eşti vorbăreţ, nu?
Îi vom face o mică vizită inspectorului sanitar.
Lăsaţi-ne să redeschidem prăvălia de supe!
Vă rugăm!
Îmi pare rău!
Te recunosc.
De la concursul de dans de Halloween.
Mai ţii minte costumul meu grozav?
Păunul pe care l-am purtat în seara aceea minunată.
Ce se întâmplă?
Cred că mă confundă cu altcineva.
În regulă.
Bine. O să vin diseară, din nou, la magazinul vostru.
Dacă treceţi inspecţia,
vă permitem să redeschideţi magazinul imediat.
Vă mulţumim!
Haide!
Hai, să-i spunem mamei!
Aşteaptă!
Se întoarce inspectorul sanitar, mamă.
Dacă trecem inspecţia, putem deschide.
El e prietenul meu. Ne va ajuta să facem curăţenie.
- Nu-i aşa? - Serios?
Drăguţ din partea ta. Dar hainele nu sunt potrivite.
Uşurel, domniţă!
Aşa e mai bine. Frumos că ne ajuţi la curăţenie! Ţine!
Ce?
Tu eşti pe afiş.
Sunt vechile afişe cu duhuri ale bunicii.
Duhuri?
Îmi amintesc de cineva.
De Duhurile Străjere.
- Ce fac Duhurile Străjere, mamă? - Nu ştiu.
Cred că sunt doar o închipuire, dar bunica ta credea că sunt adevărate.
Mi-a povestit cum aceştia ne-au vegheat tot timpul.
Sunt chiar atât de puternici Străjerii Uşilor?
Îmi pare rău!
Sunteţi pregătiţi?
Ce e?
Sărutările de la distanţă nu-mi vor influenţa decizia.
Miroase bine.
Puteţi redeschide prăvălia.
Nu...
Ce e asta?
Se pare că vin din bucătăria lui Rogman.
Ce scârboşenie!
Eşti un ticălos.
De ce?
- Pe aici. Intraţi! - Crezi că ai câştigat? Mai vedem noi.
Intraţi! Bun venit în prăvălia noastră!
- Poftiţi supa! - Mulţumesc!
Vă servesc imediat.
Bine aţi venit!
I-am ajutat pe oameni şi mă simt foarte bine.
Să mă fi înşelat în tot acest timp?
- Îţi mulţumesc pentru ajutor! - Cu plăcere!
Am terminat aici, Strop de Ploaie.
- Ştiu că eşti Shen Tu. - De ce crezi asta?
Tu şi Yu Lei sunteţi străjerii de pe afiş.
Bine, ai dreptate, dar trebuie să-l găsesc.
Ai idee unde e?
Suntem pe cale să aflăm.
Ai intrat într-o zonă restricţionată. Pleacă imediat!
Bobocel?
Tu eşti...
Yu Lei?
Tu, aici?
Ai venit pentru lecţia de dans, promisă la petrecerea primarului?
- El te-a trimis? - Ce-ţi pasă?
Nu ţi-a păsat niciodată de mine până acum.
De ce ţi-ar păsa acum, Yu Lei?
Yu Lei, pari mai bătrân. Ce s-a întâmplat cu chipul tău?
- Am spart unul dintre sigilii. - Un sigiliu?
Da, ca acesta.
De ce ai face una ca asta?
De ce păzeşti sigiliul?
E o slujbă ca oricare.
Oamenii nu mai vor să-i ocrotim.
N-ai înţeles? Nu le mai pasă.
Te înşeli. De aceea sunt aici. Pleacă din calea mea!
Yu Lei, nu fi nepoliticos!
Nu poţi rupe sigiliul, în timpul rondului meu. O să-mi pierd slujba.
Şi o să mă înfurii.
Şi ce dacă?
Cum ce dacă?
Încetează!
Nu te gândeşti la celelalte duhuri, la dorinţele şi sentimentele lor?
Nu contează decât ce vrea Yu Lei, ce crede el că e mai bine.
Nu eşti buricul pământului.
De ce să hotărăşti tu ce e mai bine pentru ceilalţi?
Pentru că sunt singurul care face ceva.
Înapoi!
Îţi garantez că ce fac e bine.
Yu Lei!
Nu sunt un bun alergător.
Trebuie să-mi iau încălţări mai bune.
Priveşte într-acolo!
Ce e?
Yu Lei, nu mai încerca să schimbi lumea.
Ai rupt sigiliul.
Yu Lei, nu!
Nu...
Bobocel!
Ceva mă cheamă.
Ai grijă!
Ce se întâmplă?
De unde vin?
Yu Lei? Îmbătrâneşti.
Yu Lei...
Am rupt două sigilii, frate. A mai rămas unul.
Dă-le încolo de sigilii!
Uită-te la tine, Yu Lei!
- E preţul pe care trebuie să-l plătesc. - Ce preţ?
Dar preţul pe care trebuie să-l plătească ceilalţi?
Lumea se întoarce cu susul în jos. Opreşte-te!
Spune-i şi tu, Strop de Ploaie!
Spune-i cum au deschis barajele, ca să umple râul.
Are dreptate, Yu Lei.
Apa a dispărut. Era să închidem prăvălia.
Nu vezi ce faci?
O să distrugi lumea. Chestia asta trebuie să înceteze.
Nu va înceta.
Opreşte-te, te rog! Yu Lei!
După ruperea celui de al doilea sigiliu,
Strop de Ploaie şi Shen Tu ştiau că timpul trece repede.
Cine ştie ce catastrofă s-ar declanşa, dacă rupe şi al treilea sigiliu?
Trebuiau să-l împiedice pe Yu Lei să rupă ultimul sigiliu.
- Trebuie să iau asta. - E a mea.
- Te expune pericolelor. - Trebuia să mă ocrotească.
Încăpăţânatul de frate-meu încearcă să rupă ultimul sigiliu.
- Am nevoie de asta, să-l găsesc. - Dă-mi-o!
Lasă-mă să-mi fac treaba, te rog!
E a mea, nu a ta!
Îmi pare rău, Strop de Ploaie.
Shen Tu?
Ce...
Întoarce-te!
Ce?
Nu arată bine.
Nu e bine deloc.
Te voi aduce înapoi, frăţioare.
Bunicule, de ce ne-am întors într-un loc în care ai făcut în pantaloni?
Nu, mâncasem ceva la micul dejun, în ziua aceea.
Urăsc supa.
- Strop de Ploaie? - Da...
Încă un castron, te rog!
Vă aduc imediat.
- Poftim! - Mulţumesc!
Poftă bună!
Ce e înăuntru?
Nu ştiu. Poate e o reţetă nouă.
Mă întreb ce o colorează în roşu?
Aşteaptă!
E cea mai bună supă din lume, bunicule!
Mai vreau, acum!
Luli, supa asta mă poartă în timp. Îmi aminteşte de mama ta.
E atât de bună şi de picantă... Încă două, te rog!
- Şi eu mai vreau. - Şi pentru mine!
- Mai mănânc una. - Desigur.
Această supă cu petale e un mare succes, Strop de Ploaie!
Mamă, nu mai sunt...
Ce e? Trebuie să sărbătorim.
E cea mai bună zi pe care prăvălia a avut-o de mulţi ani.
Dar am folosit toate petalele şi nu mai avem altele.
Mai strângem. Nu ştii că petalele cresc în copaci?
Petalele au dispărut, mamă, ca şi Shen Tu.
Ai spus "Shen Tu"?
A plecat fără să-şi ia rămas-bun?
Îmi pare rău, Strop de Ploaie.
Lumea e plină de mirodenii, Strop de Ploaie.
Poate a sosit timpul...
să facem ceva diferit.
- Vrei să schimbăm reţeta familiei? - Da!
E în familia noastră de peste o sută de ani.
E reţeta originală a stră-străbunicii.
Ştiu.
Lumea se schimbă mereu, la fel, şi gusturile.
- Ne vom schimba şi noi. - Bine!
Şi au făcut ce bunica n-ar fi făcut.
Au schimbat reţeta.
Nu toate încercările au avut succes
sau au fost comestibile.
Dar cine nu greşeşte nu încearcă ceva nou.
Aşa s-au înfăptuit marile descoperiri.
- Ajută-mă, Strop de Ploaie! - Bine.
- Încă un castron! - Imediat.
Îmi place noua supă.
- Mai vreţi? - Mulţumesc.
- Ce reţetă grozavă, Strop de Ploaie! - Mulţumesc!
- Ce? - Nu, te duci tu.
Bună!
E foarte bună!
- Mulţumim, Strop de Ploaie! - Ce...
Sunt pentru voi. Să le agăţaţi pe uşă.
- Îl agăţ pe uşa mea. - Şi eu.
- Mulţumim! - Ce tare!
Nu vii să ne jucăm?
- Ne putem distra împreună. - Da.
- Surpriză! - La mulţi ani!
E distractiv. Vino!
Nu te duci să te joci cu ei?
La mulţi ani!
- Poftim, Strop de Ploaie! - Mulţumesc!
Tolomacilor, treceţi la vânzare!
Meniul!
Ultimul sigiliu trebuie să fie în clădirea aceea.
Ce e asta?
Toate afişele şi statuile mă întruchipează pe mine.
Dar sunt vechi de sute de ani.
E peştele de la primul sigiliu.
Acela e al doilea sigiliu. Cum e posibil?
Cine a făcut asta?
Îţi plac? Le-am făcut pentru tine.
Ce e aici? Cine eşti?
Un simplu bătrân.
De unde mă cunoşti?
Cum să nu te cunosc?
Eşti marele Yu Lei.
Deşi zilele tale glorioase au apus de mult.
Priveşte-te, eşti singur şi neputincios!
Te-a părăsit până şi fratele tău.
- Noroc că sunt aici să te ajut. - De ce?
De ce?
Amândoi ne dorim acelaşi lucru.
Să-l eliberăm încă o dată pe Nian.
Îndată ce-l voi elibera pe Nian, îi voi uni pe toţi, să-l înfrângă.
Sigur că da.
Dar sunt sigur că ai început să simţi efectele ruperii sigiliilor.
Un duh mai mic ar fi fost mistuit cu totul.
Ar trebui să fii onorat că Nian te-a ales pe tine.
Spui că m-a ales Nian?
Trebuie să fie pe undeva reţeta secretă. Sunt sigur de asta.
O supă veche de o sută de ani.
Să vedem dacă acest mic ingredient va avea succes,
când totul va exploda pe pereţi.
Nu te grăbi!
Am văzut ce ai făcut. Te spun mamei.
O să-ţi închid gura.
Sunt Duh Străjer, dar sunt şi frate.
Dacă salvarea lumii înseamnă înfrângerea lui Yu Lei, aşa să fie. Sunt pregătit.
Încălcând legea?
Ce...
Eşti arestat!
Aceasta e ţeava magică.
Deci?
Mi-ai găsit costumul. Mulţumesc, Dean!
Mereu pierd câte ceva, aşa că voi fi...
- E costumul tău? - Da!
- A intrat la apă? - Puţin.
- Sunt izmenele tale? - Nu.
- Minţi! - De îngheaţă apele!
Eşti la ananghie. E ultima ta şansă, Shen Tu.
Spune-mi unde e, sau vă surghiunesc pe amândoi!
- Vei părăsi tărâmul duhurilor pe veci! - Definitiv.
Nu mai crede nimeni în Duhuri Străjere şi în afişe idioate.
- Eşti terminat! - Nu, tu eşti terminat!
Afară!
Cruţă-ne, rogu-te, mărite uriaş!
Nu avem gust bun.
Avem şi noi visurile noastre!
Sunt doar stagiar.
Dinţii!
Intră acolo, minge găunoasă!
Scoate-ne de aici!
Dă-ne drumul, monstrule!
Sunt lipicioase. E bine.
Stai acolo! Aşa, am lipit afişul. Portalul o să funcţioneze. Haide!
Ce...
Care o fi?
Oamenii au început să lipească afişe?
Nu ştiu care e.
Strop de Ploaie! Degeaba.
Ce conţine? Spune-mi acum!
Spune-mi imediat sau vei plăti, draga mea Strop de Ploaie!
Niciodată!
- Ba îmi vei spune. - Ba nu.
- Cred că o să-mi spui. - Mai gândeşte-te!
"Broscoiule!"
Shen Tu!
- Cum ai încăput acolo, grasule? - Sunt Străjer, grasule.
Du-te şi fă o baie!
Ajutor!
Ştiam că vei veni. Eram sigură că mă vei salva din nou.
Sunt un umil... Sigur că te salvam.
- E Yu Lei. - Yu Lei.
Să mergem! Mă simt în stare să alerg un kilometru întreg.
Gata cu joaca. Unde e al treilea sigiliu?
Nian e o fiinţă veche şi înţeleaptă.
Te urmăreşte de multă vreme şi nici nu ştii ce aproape a stat de tine.
Chiar dacă mai toată puterea lui a zăcut ferecată acolo, te-a îndrumat aici.
Aşa cum mă îndrumă şi pe mine.
Acum, îţi oferă această şansă.
Nu asta doreai?
Da.
În acest caz, dă-i drumul, Yu Lei!
Sigiliul e chiar aici!
Yu Lei a înţeles efectul nimicitor al distrugerii pe care a provocat-o.
Cu fiecare sigiliu rupt, a pierdut o parte din sine.
Am ajuns. Să mergem!
Du-te acasă, Yu Lei... Eşti la fel ca fratele tău, mâncăul de fursecuri.
Dacă nu te-ar fi târât după el, în toţi aceşti ani,
cine ştie ce s-ar fi ales de tine?
Ce mai aştepţi? Du-ţi treaba la sfârşit!
- Nu face asta, Yu Lei! - Yu Lei!
Ascultă-mă, te rog! Fapta ta nu va reînvia trecutul.
Şi eu m-am înşelat! Lumea are nevoie de străjeri ca noi.
Strop de Ploaie are nevoie de tine. Eu am nevoie de tine.
Întoarce-te la noi, frate!
Dar...
Cum rămâne cu ultimul sigiliu?
Ai avut dreptate în privinţa mea.
Nu sunt în măsură să rup sigiliul.
Am fost orb şi egoist.
Ce Duh Străjer ar face asta?
Nu-ţi uita spada, Yu Lei!
Ce ai făcut, Shen Tu?
Fugiţi!
Al treilea sigiliu a fost rupt!
Bine ai venit, Nian!
Ce se întâmplă?
- Ce e asta? - Priviţi!
Yu Lei, mi-ai dăruit asta ca să mă ocrotească.
Acum ai nevoie tu de el.
Strop de Ploaie...
Prieteni!
Strop de Ploaie? Yu Lei?
Nu se poate.
Ce e asta? Stai...
E casa noastră!
Strop de Ploaie!
Ce s-a întâmplat, Strop de Ploaie?
Aranjez eu, promit.
Nu!
Shen Tu! Te învăţ eu să mă mai încui!
Ce...
Ajutor!
Trebuie să plecăm imediat, şefu'!
Aşteptaţi-mă!
Dă-i drumul, diavole!
Hai, înăuntru!
- Mamă? - Te ţin eu, Strop de Ploaie.
Nu las pe nimeni să-ţi facă vreun rău.
L-au speriat artificiile, mamă.
Ascultaţi! Aduceţi-vă artificiile!
Haideţi!
Vrei o bucată din mine, Nian?
Nu pot să cred.
Salvaţi-vă! Plecaţi fără mine!
Adio, lume haină!
Pardon!
- Daţi-vă de pe mine! - Înapoi!
Scuzaţi-mă, Prunci Zburători! Ne puteţi ajuta?
- Ni se spune "Pruncii cei Voinici", da? - La pământ, băieţi!
- Deci? - Vă ajutăm.
Ar trebui să chemăm întăriri?
Eu am creat acest monstru.
Am crezut că e bine ce fac, dar m-am înşelat.
Nu e vina ta, Yu Lei, ci a lui Nian. Te-a controlat încă de la început.
Mai avem o şansă să îndreptăm lucrurile.
Indiferent ce am greşit...
Rămân un apărător. Un Duh Străjer.
A sosit cavaleria!
Direct la figură!
- Mănâncă nişte artificii, omule-copac! - Rezistă!
Bravo, băieţi! Pruncii cei Voinici au lovit din nou!
Priveşte, Yu Lei!
Stânca. E inima lui Nian.
Copac prost!
Am un plan.
Poţi să ţii pasul cu mine?
Cu şoldurile tale fragile? Nicio problemă.
Dacă ajungem la stâncă, îl distrugem definitiv pe Nian.
La dreapta. Puţin mai la stânga.
Încă puţin. Încă... Stop!
Fii gata!
Lansare!
În sus! Vă salvează Fraţii Străjeri!
Shen Tu!
Acum!
Împinge-o!
Se îndreaptă direct spre noi.
Stai! Cutia muzicală a lui Strop de Ploaie.
Yu Lei!
Da!
Am reuşit!
Norul...
Yu Lei?
Yu Lei!
Şefu'! Tărâmul Duhurilor către Dean! Trezeşte-te!
Am nimicit uriaşul. Trezeşte-te!
Haide, şefu'!
- Trăieşte! - Da!
Spuneţi-i despre tuk-tuk.
Odată cu înfrângerea lui Nian,
Fraţii Străjeri şi-au putut îndrepta atenţia către ceva mai creator.
Şi anume un restaurant pentru lumea duhurilor.
Comanda.
Beckett, cum te simţi în noua robă?
Nici acum nu port pantaloni.
Shen Tu a lucrat în bucătărie.
Yu Lei, bucatele astea nu se servesc singure!
Iar Yu Lei servea clienţii, lucru greu de făcut uneori.
Dar n-a mai avut niciodată nevoie de spadă.
Marş de aici, dacă ţii la pielea ta!
Fraţii vizitau rareori prăvălia de supă.
Dar, ştiind că au protectori care îi păzesc de acolo, de sus,
oamenii se simt ceva mai puternici
şi mai fericiţi.
Priveşte, Strop de Ploaie! Au reparat cuptorul.
- E ca nou. - În sfârşit!
Suntem Pruncii cei Voinici!
Subtitrare: Retail
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org