V-aţi întrebat vreodată de unde vine strălucirea naturii?
Cine îi dă lumină şi culoare, pe măsură ce anotimpurile se perindă?
Cine ajută toate fiinţele, mari şi mici,
să umble, să înoate, să zboare?
Cine a născocit toate detaliile cele mai mărunte?
S-ar putea să le vedeţi, dacă încercaţi.
Totul este meritul zânelor, dar ele se ascund foarte bine.
Când un prunc râde pentru prima oară, începe viaţa unei zâne.
Când iese luna
Să-şi arate chipul strălucitor
Păsările dorm duse
Pe fiecare stâlp e câte-un felinar Zânele îşi părăsesc căsuţele
Se iau de mână şi cântă mii de cântece
Pe care nimeni nu le poate auzi
Primăvara, când pământul se înnoieşte
Se apropie de zâne
Tinker Bell - Clopoţica
- Bună. - Bună.
- Salut.
- Bună. - Bună.
Bună?
Regina Clarion.
Din râs născută, în veselie înveşmântată,
de fericire ai fost aici purtată.
Bine ai venit în Pixie Hollow. Cred că n-a fost greu să găseşti drumul.
Aşa cred.
la să vedem aripile astea.
Ce sunt astea?
Te vor ajuta să-ţi găseşti darul, micuţo.
Dar cum voi şti care este...
Vei şti.
N-am mai văzut să strălucească aşa de tare, nici măcar pentru Vidia.
Cred că ai dreptate.
Micuţa floricică ar putea avea un dar foarte rar.
Veniţi, zâne-meşteşugari,
şi uraţi-i bun-venit celei mai noi membre a breslei voastre, Clopoţica.
Ce bine c-am făcut baie azi, nu, Clank?
- Scuzaţi-ne! - Faceţi loc!
Scuze! Faceţi loc meşteşugarilor!
Salutare, dră Clopoţica. Sunt Clank.
Of, Clank. Nu stropi când vorbeşti!
Cavaler Phineas T. Kettletree, în serviciul d-voastră.
Mă bucur să te cunosc.
Aiurea! El e Bobble, eu sunt Clank.
Clank, Bobble.
Suntem fericiţi ca o grămadă de oale perfect lustruite că eşti aici.
Şi eu.
Vino, dră Clopoţica. Avem multe lucruri să-ţi arătăm.
Ai sosit într-un moment minunat şi magnific.
Da? De ce?
Fiindcă mai e puţin şi se schimbă anotimpul.
Aici, în Pixie Hollow, există câte un regat diferit pentru fiecare anotimp.
Unul e chiar în faţă.
Codrul Iernii. Aici e mereu frig.
Uită-te! Fulg-de-Nea şi zânele gerului se-ntorc acasă...
Pentru o binemeritată odihnă.
Da. Tocmai au terminat cu iarna în lume.
Pentru zânele toamnei, asta-i o vacanţă.
Mereu exersezi nuanţa perfectă a chihlimbarului, nu?
Zânele din Poiana Verii mai au încă mult timp să se pregătească.
Dar nu la fel de mult ca zânele toamnei, pentru că, desigur...
Da, Clanky. Pentru că acum zânele, orice dar ar avea,
se pregătesc pentru anotimpul meu preferat, primăvara.
Veniţi, răsadurilor, şi săpaţi.
Salutare!
Vino, dră Clopoţica. Trebuie să vezi unde locuim noi.
Bine ai venit la Ungherul Meşteşugarilor.
Ce frumos!
Vino, avem multe să-ţi arătăm.
Ce drăguţ!
Duc materialele jos...
Duc materialele jos, în atelier.
Dă-i drumul.
Ai grijă, cad...
Cad seminţe de arţar!
Ce frumos!
Aici locuim aproape toţi. Aceea e casa ta...
Aceea e casa ta, Clopoţica.
- E a mea? - Desigur.
Speram ca noua-sosită să fie de-a noastră,
de aceea i-am pregătit o casă.
Am adunat nişte haine de lucru...
- Nu-ţi ştiam măsura. - Da, ne cerem scuze, dar...
- S-ar putea să fie prea mari. - Da, fiindcă...
Fiindcă tu eşti aşa de mică!
Ajunge, Clank.
Te rugăm să cobori în atelier când eşti gata.
Zâna Mary vrea să te cunoască.
La revedere.
Termină! Ce faci?
O nuia de cinci pentru o osie? Clank, ţi-am zis că trebuie de şapte.
Ba nu, ai zis cinci.
Am zis şapte! Clank, să ştii că uneori poţi fi foarte,
foarte...
Foarte frumos.
- Cine-i? - E Clopoţica, creier de melc!
Toţi par atât de ocupaţi!
Primăvara nu răsare singură!
Aşa-i, prietenul meu zbierător. Noi, meşteşugarii, avem un rol important.
Permite-ne să te lămurim, dră Clopoţica.
- Dregem şi reparăm. - Meşterim şi plăsmuim.
- Facem găleţi din ghindă. - Pentru vopseaua de flori.
- Împletim şei şi desăgi. - Pentru păsărele.
- Facem coşuri şi baniţe. - Pentru semincioare.
- Când ne pregătim de primăvară. - Facem atâtea lucruri!
- Nu e plictisitor să fii meşteşugar! - Nu e plictisitor să fii meşteşugar!
A fost minunat.
Noi ajutăm zânele, orice dar ar avea ele, cu creaţiile noastre.
Din păcate, zânele acelea au ghinion anul ăsta.
Dacă nu le putem duce aceste lucruri.
S-au terminat reparaţiile la căruţă, sper?
Da, zână Mary.
- E gigea! - Nu lipseşte nicio roată!
S-o văd.
- Ştii... Ei bine... - S-o vezi
- cu ochii tăi? - Ce înţelegi prin "a vedea" ?
- Trebuie s-o cunoşti pe Clopoţica. - Pe cine?
- E nouă, zână Mary. - Îmi pare bine.
Ce minunat! Un nou membru căruia să-i transmitem
toată priceperea şi dibăcia noastră de meşteşugari.
Ia să-ţi văd mâinile.
Pe mii de ceainice instabile, ce delicate sunt!
Nu-ţi face griji, îţi vom face muşchi de meşteşugar cât ai clipi.
Bine.
- Băieţi, livrările? - Ne ocupăm imediat.
Adică plecăm exact în clipa asta.
- Dar avem doar o singură roată. - Ce-am auzit?
Nimic, Clank întreba...
Dacă pot merge şi eu.
- Da! A fost bine. - Da! Mă întrebam
- dacă poţi veni şi tu cu noi. - Exact asta spunea!
Prea bine. Duceţi-vă.
Mai încet, Brânză. Nu pot ţine pasul.
Numele şoarecelui este Brânză?
Cred că da. Vine ori de câte ori spunem aşa.
Ciulini alergători! Bobble!
Uşurel, băiete. Te-a prins Fawn.
Uşurel, fetiţo. Te-a prins Silvermist.
Ai păţit ceva, bombonico?
Ai grijă, Rosetta, ar putea să leşine!
Ridicaţi-i picioarele. Staţi puţin. Voiam să spun "capul".
Staţi. Aşa. Dacă-i roşie, ridicaţi-i capul.
Dacă-i palidă, ridicaţi-i coada.
Pare palidă sau roşie?
Pare stâlcită.
Scuze.
Stai să te-ajut, picătură de ploaie. Ce-ai păţit?
- Eu... - E vina ciulinilor alergători.
Buruienile astea sunt o pacoste.
Mereu calcă lucrurile în picioare şi-ţi dau şuturi în corolă.
Adunaţi-vă, doamnelor.
Am adus o selecţie
din noua linie de primăvară a specialităţilor meşteşugăreşti.
- Bravo! - Arată-ne!
- Ce-ai adus? - Tuburile pentru curcubeu, Iridessa.
În sfârşit! Silvermist, poţi să mă ajuţi?
Ce faci cu el?
Îl duc pe continent.
Ce e continentul?
Acolo ne ducem noi să schimbăm iarna în primăvară.
Acolo mereu se schimbă anotimpurile.
Voi putea să-mi pun la încercare talentele artistice.
Da. Lar eu voi pregăti micul dejun pentru toţi puiuţii pufoşi
care ies din hibernare.
Mergem spre a doua stea...
Călărim briza, urmăm valurile...
Traversăm marea...
Şi am ajuns.
Continentul trebuie să fie extra-ultra-fantastic!
Da. Vieţile pline de farmec ale zânelor naturii.
Am vrea să mai stăm de vorbă, dar...
Noi, meşteşugarii, facem treabă adevărată, nu-i aşa?
- Nu te agita, că-ţi înnozi aripile. - Nu fi aşa!
Mi-a părut bine să vă cunosc!
- Şi nouă. Zburăm împreună mai târziu. - Zburăm împreună mai târziu.
Aşa. Am ajuns.
O comandă mare de oale pentru polen, pentru...
Mai avem de livrat baniţele pentru frăguţe în poiana...
Pot să vă ajung din urmă mai încolo?
Cred că da.
O să găseşti drumul înapoi?
- Da, sigur. - Atunci...
- Bine. - Ai grijă!
Bună!
Scuze.
Vidia, nu?
N-am fost prezentate oficial. Eu sunt Clopoţica.
Desigur.
Fata cea nouă.
Aşa e! Care e darul tău?
Tu care crezi că e?
Eşti polenizatoare? Culegătoare de polen? Sau smulgătoare de polen?
Sunt o zână care zboară rapid, e un dar foarte rar.
Şi e doar o mică parte din ceea ce fac eu.
Eu fac briza vara şi scutur frunzele toamna.
Tot vânturile mele te-au adus aici şi pe tine.
Zânele cu toate darurile depind de mine.
Exact aşa sunt şi eu!
Poftim?
Şi meşteşugarii ajută zânele cu toate darurile.
Suntem aproape la fel, nu?
Scumpo, eu fac forţele naturii.
Tu faci oale şi ceainice.
Eu lucrez sus, pe cer. Tu lucrezi într-un şanţ.
Hei!
Nu mă înţelege greşit, rază de soare. E grozav să fii meşteşugar,
dar eu nu m-aş lăuda cu un asemenea dar.
Doar primăvara nu depinde de tine.
Ba da!
Şi, când o să mă duc pe continent, o să demonstrez ce importante suntem.
Cine se duce pe continent?
Eu, fireşte. Pentru venirea primăverii.
Cum să nu! O să demonstrezi tu, zici?
Da.
Eu, una, abia aştept. Scuză-mă.
Ba nu, scuză-mă tu pe mine.
"Darul meu e foarte rar."
Să-mi zică ea mie că nu-s importanţi meşteşugarii.
Îi arăt eu ei ce-nseamnă cu adevărat un dar rar.
- Clopoţica, ce-ai acolo? - Bună.
Nu ştiu, le-am găsit.
Lucruri pierdute.
- Lucruri pierdute. - Da.
Lucrurile se pierd şi sunt aduse de valuri pe ţărmul Ţării de Nicăieri.
De pe continent.
Astea vin de pe continent?
Locul acela mi se pare din ce în ce mai fascinant.
Baniţe pentru frăguţe, da. Oale pentru polen, da. Lucruri pierdute, da.
Lucruri pierdute? De ce te joci cu gunoaiele astea?
Sunt foarte neobişnuite.
Nu trebuie să-ţi pierzi timpul cu gunoaiele.
Şi nu vreau să-mi ocupi atelierul cu ele.
În ceea ce vă priveşte pe voi doi,
terminaţi cu foiala.
Nu uitaţi că deseară e trecerea în revistă a Reginei.
Vai, câte mai avem de făcut!
Mulţumesc.
Îmi pare rău de jucăriile tale, dră Clopoţica.
Oricum, ar trebui să ne pregătim pentru trecerea în revistă.
Ce e "trecerea în revistă" a Reginei?
Regina va trece în revistă toate pregătirile pentru primăvară!
E momentul potrivit ca noi, meşteşugarii, să arătăm ce putem.
- Aşa-i. - Serios?
Eu, de exemplu, pot fi o roată.
Perfect! Asta e şansa mea.
Toată lumea să se întoarcă. Aici suntem gata pentru primul strat.
Splendid! Stivuiţi-le frumos, mai e destul timp până vine Regina.
Regina!
Cum? A venit? Acum? Cântaţi, zâne ale muzicii.
Da, cântaţi!
Regină Clarion, Luminăţia Ta!
Ca Ministru al Primăverii, îţi doresc bun-venit în Piaţa Primăverii.
Cum? Fără artificii, dle ministru?
Le facem imediat. Zâne ale luminii!
Glumeam. Mereu te agiţi
şi mereu totul iese de minune.
Vei vedea că totul este sub control.
Când va înflori Mugurul Veşnic,
vom fi gata să aducem primăvara pe continent.
Asta-i muzică pentru urechile mele!
Ştiu că exersaţi şi vă pregătiţi de luni de zile,
dar continuaţi tot aşa, în aceste zile,
- fiindcă, atunci când zânele... - Regină Clarion!
Regină Clarion!
- Am pierdut ceva? - Nu.
Bine.
Nu-i nimic.
Am inventat nişte lucruri extraordinare
pentru noi, meşteşugarii, când ne ducem pe continent.
Despre ce vorbeşte?
Să vă arăt!
Mai întâi, puii de veveriţă nu pot să mănânce o nucă întreagă, nu?
Dinţişorii lor nu pot ronţăi bucăţi mari.
Aşa că apeşi pe pârghia asta şi...
- Încă nu e terminat. - Da, grozavă idee.
Am făcut şi asta. E un pulverizator pentru flori.
- Clopoţica, eu... - Dă-mi voie să-ţi arăt cum merge.
Scuze.
- Aşteaptă s-o vezi şi pe ultima. - Clopoţica, scumpo,
nu ţi-a spus nimeni?
Ce să-mi spună?
Zânele-meşteşugari nu se duc pe continent.
Poftim?
Toate lucrurile astea sunt făcute de zânele naturii.
Tu munceşti aici, în Pixie Hollow.
- Dar am crezut că... - Îmi pare rău.
Bine. Nu face nimic.
Oricum n-aş fi putut să merg.
Bine. Până la urmă a ieşit chiar bine.
Adică... O să... Da.
Te-ai întors aşa de repede?
Tu nu te-ai dus?
Fireşte că nu. Am prea mult de lucru aici.
Vidia avea dreptate. E o porcărie să fii meşteşugar.
Poftim?
De ce nu putem merge şi noi pe continent?
Pe continent? Nu dau nici două pietricele pe el.
Dar celelalte zâne se duc.
Clopoţica, eşti o zână a grădinilor?
Nu.
- O zână a luminii? - Nu.
O zână a animalelor sau a apelor?
Niciuna.
Nu eşti. Eşti meşteşugar. Asta eşti.
Fii mândră de asta.
În ziua-n care vei putea face, cu magia ta, să crească florile
sau vei prinde razele soarelui, atunci te vei putea duce.
Până atunci, munca ta e aici.
Bună idee, zână Mary.
- Ţi-ai luat praful de zâne? - Da.
- E o zi frumoasă pentru zburat. - Aşa e.
Poftim, Silvermist.
Mulţumesc, Terence.
Sper că Clopoţica se simte bine.
Ştiu. Săracul muguraş.
Ieri părea cam veştejită.
Aş înţelege-o dac-ar rămâne-n pat toată ziua.
Bună dimineaţa, fetelor!
- Clopoţica? - Clopoţica?
Ştiţi ceva? Am hotărât că nu mai vreau să fiu o zână-meşteşugar.
- Poftim? - Poftim?
M-am gândit mult. De ce trebuie să fiu meşteşugar?
Numai fiindcă a strălucit un tâmpit de ciocan?
De unde ştim că n-a fost o mare greşeală?
Poate că-mi pot schimba darul.
Să-ţi schimbi darul? Nu cred...
Dacă m-aţi putea învăţa darurile voastre, oricare,
i-aş putea arăta Reginei că pot şi eu să lucrez cu natura.
Şi m-ar lăsa să mă duc pe continent, pentru primăvară.
Clopoţica, nu aşa merg lucrurile.
- Poate c-ar putea. - Are dreptate. Ar putea.
N-am mai auzit de nimeni să-şi schimbe darul.
Are dreptate. Nici eu.
Voi toate faceţi lucruri frumoase, magice, importante.
Dar eu...
În viaţa mea trebuie să mai existe şi altceva, în afară de oale şi ceainice.
Vă rog doar să-mi daţi o şansă.
O să te-ajut eu, Clopoţica.
Mulţumesc, Sil.
Şi eu. S-ar putea să fie distractiv.
Există o primă dată pentru orice. De ce să nu încercăm?
Eu tot cred că-i o idee proastă.
În prima zi de pregătire ca zână a apei,
ţi-aş putea arăta cum să faci vălurele pe iaz.
Bine!
Sau te-aş putea învăţa să vorbeşti cu pârâiaşul susurător.
Şi asta pare plăcut.
Stai aşa! Ştiu!
Stropi de rouă pe pânze de păianjen!
Vino, îţi arăt cum se face.
- Noroc, Clopoţica. - O să reuşeşti.
Dă-i bătaie!
Îţi faci palmele căuş, iei apă în ele şi...
Ştii ce-i un strop de rouă?
Ăsta-i un uncrop de rouă. Astea-s glume de-ale zânelor apelor.
Mi-a plăcut!
Vino.
Partea asta e puţin mai grea.
Trebuie să ai mâna fermă şi delicată...
Unde e stropul tău de rouă?
L-am uitat.
Hei! Am...
reuşit.
Nu te mai gândi. Poţi reuşi!
Aşa. Bravo, Clopoţica. O să reuşeşti. O să...
Acum încearcă să...
Nu, trebuie să... Poate dac-ai...
Trebuie să-i admiri perseverenţa.
Clopoţica!
Uneori, ciocanele strălucesc
dintr-un motiv întemeiat.
Să ştii că mie-mi pari mai degrabă potrivită pentru o zână a luminii.
- Ai văzut-o pe Clopoţica? - Nu, mulţumesc, nu mi-e sete.
N-am zis să bei cu ulcica. Clopoţica!
Floricica? Îmi plac şi mie floricelele.
Clopoţica! Ai văzut-o?
Poftim?
Să ştii că eu nu put ca purcica! Poate tu!
Ai văzut-o pe Clopoţica?
- Zâna Mary o să se supere. - Aşa-i, Clank.
Să mai luăm câteva de pe masa drei Clopoţica...
- Bine. - Nu! Aşteaptă, Clank!
Ce faceţi? Nu vă mai prostiţi!
- Clank a luat... - Bobble mi-a zis c-ar trebui...
Văd că Clopoţica şi-a terminat treaba, în mod misterios.
Oricum, unde este?
Ştii, ea...
S-a dus cu Brânză să...
Nu, Clank voia să spună că s-a dus după brânză, alimentul,
- pentru Brânză, şoarecele... - Alimentul brânză, pentru şoarece.
fiindcă se văicărea.
Da, ca un copilaş.
Ca un bebeluş.
Ce să te-nvăţ ca să nu poţi face prea multe stricăciuni?
Ştiu. Urmează-mă, Clopoţica.
Ultima rază de lumină a zilei e cea mai luminoasă.
Aşteaptă.
Acum!
Ce frumos!
E incredibil.
Acum vine partea distractivă.
- Credeţi că-i grea? - Nu, e uşoară, ca o rază de lumină.
Bine.
Opriţi-vă!
- Clopoţica, lasă-mă să... - Nu! Aproape am reuşit.
- Te ajut eu să-ncepi... - E imposibil!
Ai grijă!
Nu!
Oare cum se descurcă?
Zboară, Clopoţica!
Te salvăm noi!
- Zboară în zigzag! - Acoperă-ţi poponeţul!
- Dregem şi reparăm. - Meşterim şi plăsmuim.
- Facem găleţi din ghindă. - Pentru vopseaua de flori.
- Când ne pregătim de primăvară. - Facem atâtea lucruri!
- Nu e plictisitor să fii meşteşugar! - Nu e plictisitor să fii meşteşugar!
Clopoţica, vreau să stăm de vorbă.
Zână Mary!
Tocmai făceam nişte livrări şi a fost chiar...
Las-o baltă. Ştiu ce-ai făcut, domnişorică.
Îmi pusesem mari speranţe-n tine.
- Mai bine ai asculta-o... - De ce?
Ca să fac asta toată viaţa?
Nu vreau să fiu doar un amărât de meşteşugar!
Nu voiam să spun că voi aţi fi...
Nu voiam să spun asta... Eu nu...
Trebuie să plec.
Acum dă din aripi. Aşa! Distracţie plăcută!
Clopoţica, eşti gata?
Sunt cam emoţionată.
Fii serioasă. O să fie bine.
Îi învăţăm pe puişorii de pasăre să zboare.
Mai întâi trebuie să le atragi atenţia.
Zâmbeşte şi câştigă-le încrederea.
Vezi? Deschide aripile, scumpule, şi dă din ele, în sus şi-n jos.
În sus şi în jos. Aşa se face. Mai repede!
Aşa e bine. Bravo, ai reuşit! Bun. Ieşi din cuib.
N-ai păţit nimic. Dă din aripi în continuare.
De ce nu-l ajuţi tu pe ultimul?
Bine. Să zâmbesc şi să-i câştig încrederea.
Salutare!
Băieţel, vrei să faci fâl-fâl azi?
Sigur că vrei!
Trebuie doar să dai din aripi aşa.
Nu. Nu-i bine aşa. Haide. Trebuie doar să...
Uite, o să fiu sinceră cu tine.
Am cam dat greş la treburile de zână a apelor şi a luminii
şi încep să mi se termine opţiunile.
Dac-ai binevoi să dai din aripioare
şi să zbori câteva amărâte de secunde,
aş putea şi eu să mă duc pe continent şi să aduc fericirea în lume.
Ce zici?
Răspuns greşit.
Dacă o să fac ceainice din ghindă toată viaţa,
să ştii că te voi considera răspunzător pe tine.
Uitaţi-vă acolo.
Nu te mai foi! Stai...
Bine, îţi dau drumul.
Nu merge aşa.
Poate că tipul ăla ne poate ajuta. Zboară foarte bine.
Hei, tu de colo sus!
Uliul!
- Ce-i? - Repede, ascunde-te.
Atenţie!
Un uliu! Clopoţica are necazuri.
- Hei! - Vidia?
Asta e ascunzătoarea mea!
Acum ţi-o las ţie.
Nu!
- Loviţi-l! - Loviţi-l!
- Ce-i? - Ai păţit ceva?
A fost înspăimântător.
Te simţi bine, Vidia?
- Să te ajut. - Nu mă atinge! N-am nimic.
- Dar încercam să te ajut. - Nu mai încerca!
Clopoţica...
Nu pot ţine apa, nici lumina.
Păsările mă urăsc. Sunt inutilă!
Clopoţica...
Grozav. Am dat greş pentru a treia oară la rând.
În ritmul ăsta, o s-ajung pe continent cam... Niciodată!
Da!
Sil!
Ce frumos!
- L-ai reparat! - Măiculiţă!
- Ce frumos! - Uimitor!
Ce faceţi aici?
E lucrul cel mai strălucitor pe care l-am văzut vreodată,
iar eu văd multe lucruri strălucitoare.
E ceva foarte frumos. Ce este?
Nu ştiu. L-am găsit.
Clopoţica, îţi dai seama ce faci? Meştereşti!
Cum? Nu, asta nu e... Eu doar...
Să inventezi lucrurile acelea, să-nţelegi cum funcţionează, să repari aşa ceva,
asta înseamnă să fii meşteşugar!
Nu-ţi place să faci asta? Nu asta iubeşti cu adevărat?
Da! Cui îi pasă de mersul pe continent?
Mie, mai ţii minte?
Vreau să văd de unde vin lucrurile astea.
De ce spui asta? Nu mai vrei să mă ajuţi?
Nu mă mai înveţi să fiu o zână a grădinilor?
Bombonico, cred că ăsta e talentul tău.
Noi vrem doar ca tu să fii fericită.
Dacă vreţi asta cu adevărat, ajutaţi-mă să ajung pe continent,
aşa cum aţi promis.
Clopoţica, te rog, gândeşte-te.
Mă înveţi să fiu o zână care zboară repede?
Te rog! Ştiu că pot.
Cu ajutorul tău, aş putea zbura la fel de repede ca tine.
Vidia, eşti ultima mea speranţă. Prietenele mele nu mă mai ajută.
Rosetta nu mai vrea să mă înveţe să fiu o zână a grădinilor.
Pun pariu că aş reuşi să vopsesc nişte flori sau să plantez nişte răsaduri.
Trebuie să existe ceva ce pot face.
Dacă vrei cu adevărat să fii o zână a grădinilor...
Prinde ciulinii alergători!
Bine. Pot s-o fac. Da!
Bine. Eşti gata, Brânză?
Haide, sunt doar nişte buruieni.
Şi sunt doar şapte sau opt, nu?
Putem face asta, ştiu sigur. Ce zici?
Bravo.
Asta ar trebui să iasă bine.
Hei!
Veniţi încoace!
Puţin în partea asta! Merge!
Haide!
Opriţi-vă! Veniţi înapoi!
Chestiile astea nu vor să asculte. Hai, Brânză, dă-i bătaie.
E clar că-s mai mult de opt.
Vă rog să intraţi în ţarc în mod ordonat!
Aşteptaţi!
Nu! Haide!
Haide!
Scuzaţi-mă. Îmi pare rău. Scuze.
Ăsta e ultimul lot.
Atenţie!
Scuze!
Nu!
Clopoţica, ce s-a întâmplat?
- Eu... - Clopoţica,
ce voiai să faci?
Eu doar... Încercam să...
M-am gândit că, dac-aş prinde ciulinii...
Nu există nicio zână a grădinilor care să poată stăpâni aceste buruieni.
- Ce voiai să dovedeşti? - Eu...
Are dreptate, Clopoţica. Lucrurile au ajuns prea departe.
Pe a doua stea!
Toate pregătirile de primăvară... Cum s-a...
Regină Clarion, a fost vina mea.
Eu am făcut toate astea. E vina mea.
Clopoţica.
Eu...
Îmi pare rău.
Nu cred că putem drege lucrurile la timp.
Va trebui să anulăm primăvara sau s-o amânăm.
Să le pun iar la lucru pe zânele zăpezii? Nu.
Nu se poate. Nu putem face asta. Dacă zăpada nu se topeşte,
seminţele nu răsar, fructele nu se coc vara...
lar toamna nu va fi nimic de cules.
Primăvara trebuie să vină la timp,
altfel, echilibrul naturii e distrus.
Trebuie să putem face ceva. Sigur s-a mai întâmplat aşa ceva.
Da! Ai auzit de glaciaţiune?
Liniştiţi-vă.
Zână Mary, se poate reface totul într-un interval de timp aşa de scurt?
- Nu. - Nu!
Eram aproape gata, acum s-a dus totul.
Acum cine va mai vopsi frunzele?
Merele şi dovlecii nu vor mai creşte.
Dealurile nu vor mai fi acoperite de narcise.
Ne-a luat luni de zile să recoltăm seminţele!
Animalele care se vor trezi din hibernare nu vor avea ce să mănânce.
Te simţi bine, Clopoţica?
Da, mă simt bine.
Am venit să-mi fac provizii. O să fiu puţin plecată.
- Cât de mult vei fi plecată? - Pentru totdeauna.
Pentru totdeauna?
În cazul ăsta, îţi dau un căuş dublu.
"Pentru totdeauna" e un timp lung, aşa am auzit.
Mulţumesc, Terence.
Ştii cum mă cheamă?
Sigur că da. De ce să nu ştiu?
Eu sunt doar păzitorul prafului magic.
Nu-s chiar cel mai important dintre zânele din Pixie Hollow.
Terence, ce tot spui?
Tu eşti, probabil, cel mai important.
Fără tine, nimeni nu ar avea magie.
Darul tău te face ceea ce eşti.
- Ar trebui să fii mândru de asta. - Chiar sunt.
Ar trebui să plec.
Bună, Brânză.
"Fii mândru de darul tău." Ce dar?
Nici măcar n-am putut face prostiile astea să meargă.
Lucrurile pierdute.
Asta e!
Atenţie, toată lumea!
Mă tem că am veşti triste.
Primăvara nu are cum să vină la timp.
S-au pierdut luni de muncă
şi va dura luni de zile să refacem tot.
Mâine, când se va deschide Mugurul Veşnic,
mă tem că nu ne vom duce pe continent, să aducem primăvara.
Staţi! Ştiu cum putem repara totul!
Clopoţica?
Nu cred că este...
Te rog să mă asculţi.
Tu!
Cât timp îţi ia să vopseşti o buburuză?
Nu ştiu. Vreo 10-15 minute.
Vezi? Mai putem face din astea. Vă arăt eu cum.
Putem face totul cu repeziciune, facem vopselurile, adunăm seminţele.
Cel puţin putem încerca!
la stai... Chiar vrem s-o ascultăm?
Din cauza ei ne aflăm în încurcătura asta!
Dar pot s-o dreg.
Ura! Clopoţica ne va salva cu invenţiile ei tâmpite!
- Ascundeţi veveriţele! - Ce-i cu tine, Vidia?
De ce crezi că eşti mai bună ca mine?
Chiar sunt mai bună ca tine, drăguţo. Eu n-am distrus primăvara.
Eu, măcar, încerc să ajut.
Tu ai ajutat vreodată pe cineva în afară de tine?
Am încercat să te ajut pe tine.
Ar fi trebuit să-ţi spun să prinzi uliul,
nu ciulinii!
Poate că nu doar Clopoţica a fost de vină.
Mi se pare că darul tău de a zbura repede e foarte potrivit
pentru a prinde toţi ciulinii.
Eu?
Da. Şi doresc să fie duşi cu toţii la Lunca Broderiei
cât mai curând posibil.
Dar va dura o veşnicie!
Atunci te sfătuiesc să începi imediat!
Clopoţica, eşti sigură că poţi face asta?
Da.
Fiindcă sunt o zână-meşteşugar. Asta sunt.
lar meşteşugarii repară lucrurile.
Dar nu pot face totul singură.
La ordin, dră Clopoţica.
- Vă ajut şi eu. - Arată-ne cum!
- Şi eu te ajut! - Şi eu.
Adunaţi toate nuielele pe care le găsiţi, de toate mărimile, şi sevă de copac.
Ne trebuie o mulţime. Dar cel mai important
este să găsim lucruri pierdute.
Ce-aveţi aici?
- Ce zici de asta? - Asta merge?
Poţi folosi chestia asta pufoasă, dră Clopoţica?
- Da! - Nu e pufoasă.
- Ba este. - Ba nu e.
Nuia.
Ciocan.
Mărire, vă rog. Mulţumesc.
Aşa se face!
Cum crezi că...
Ce miros ciudat ai!
- Eu l-am văzut întâi. - Ba eu am dat de el.
Leagă asta aici.
Strângi de asta, apoi îi dai drumul şi...
Vezi? E simplu.
Acum pune nişte fructe înăuntru
şi obţinem o mulţime de vopsea cât ai clipi.
Şase, şapte, opt.
Ai reuşit, Clopoţica. Ai salvat primăvara!
Am reuşit cu toţii.
Regină Clarion, poate veni şi Clopoţica pe continent, cu noi?
Da, ne-a ajutat pe toţi foarte mult.
Nu, nu e nevoie să merg şi eu.
Floricică, asta ţi-ai dorit.
Nu-i nimic. Munca mea e aici.
Şi mai am multe de făcut. Trebuie să...
Ba nu.
Dar eu nu...
Surpriză, dră Clopoţica.
Ţi-am găsit micuţa dansatoare.
De fapt, am găsit-o şi eu, cu multe anotimpuri în urmă.
Dar nu ştiam ce este şi cum se repară.
Dar tu ai reuşit, Clopoţica. Ai într-adevăr un dar rar.
Cred că pe undeva este o fetiţă căreia îi lipseşte această jucărie.
Cum adică?
Cred că, poate, o anumită zână-meşteşugar
are ceva de făcut, totuşi,
pe continent.
Vrei să spui că eu...
- Ştiam c-o să mergi şi tu! - Clopoţica!
- Te putem ajuta, Clopoţica. - Da. Sunt puternic.
Mă bucur mult de tot pentru tine. Vino. Trebuie să plecăm.
Mulţumesc, Înălţimea Ta.
Dar cum voi afla cui îi aparţine?
Vei şti. Acum du-te.
Cerule!
Mulţumesc.
Clopoţica, ceva care să te ajute pe continent.
Terence, e foarte drăguţ din partea ta.
Noroc, Clopoţica.
În aer, zâne! Ne aşteaptă continentul.
Vino cu mine acum, pe cer
Peste coline şi peste mare
Acolo departe, unde-s amintirile noastre
Într-un loc unde-s liberă să fiu eu însămi
Adunaţi-vă acum cu toţii
Nu contează ceea ce faceţi
Lăsaţi stelele să vă umple sufletul când luna îi leagănă pe toţi
Şi fiţi voi înşivă
Pătura de zăpadă s-a topit
Toate florile aşteaptă soarele
Iar picăturile murmurătoare de ploaie
Sunt o promisiune pentru toţi
Veniţi cu mine, prieteni
Nu contează unde se află casa voastră
Cu o lumină în inimi Nu ne vom despărţi niciodată
Zâne spre miazănoapte!
Zâne spre miazăzi!
Spre răsărit şi spre apus!
Pătrundem adânc în pădure
Toate fiinţele dorm duse
Trezirea, somnoroşilor! Haide! Aşa! Bravo, veveriţă.
Cu un sărut şi o clipire ne vom trezi sufletele
Şi vom avea mereu grijă de ele
Apoi vom dănţui toată noaptea
Până când razele de soare vor străluci în zori
Iar noi vom dispărea Ca zăpada iernii trecute
În curând ne vom termina munca
Adunaţi-vă acum cu toţii
Nu contează ceea ce faceţi
Lăsaţi stelele să vă umple sufletul când luna îi leagănă pe toţi
Şi fiţi voi înşivă
Adunaţi-vă acum cu toţii
Nu contează ceea ce faceţi
Lăsaţi stelele să vă umple sufletul când luna îi leagănă pe toţi
Şi fiţi voi înşivă
Mami! la ghici!
Da, Wendy, ce-i, scumpo?
O zână munceşte mai mult decât ai crede.
Ai reuşit!
Poate că ceasul tău stricat ticăie, deşi n-a mai mers de mult.
Poate că ţi-ai găsit o jucărie pierdută sau ai auzit zvon de clopoţei.
Asta înseamnă că o anumită zână e prin preajmă.