Traducerea şi adaptarea: B'EST Team
B'EST Team: Am@Deus, AFaith & Devilschoice
Supervizarea: thriller & veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Ce faci? Întoarce-te.
- Nu. - Hai. Întoarce-te.
Hei, hei!
Eşti cea mai bună. Eşti nemaipomenită.
Ce spuneţi? Să vină berile! Să vină bere rece!
Să mergem!
Minunat. N-au fost minunaţi?
Hai. Continuă, Gray.
- Bună. - Ajutor!
- Bine. - Ajutor...
- Nu te grăbi, bine? - Ai luat ceva pentru cină?
- Da. - Ce-ai luat?
- Am luat friptură... - Bun.
- Şi pui... - Bun.
- Şi peşte. - Şi peşte.
- Şi tofu. - Bun.
- Şi tempeh. - Grozav. Avem şi tempeh...
Şi am mai luat dintre cele obişnuite, sparanghel şi salată verde.
Am înţeles.
Nu sunt acasă, bine? Nu răspunde, bine? Lasă-l...
Alo? Bună, Carrie. Cine?
Da, e chiar aici.
Bună, dragă...
- Să cinăm? Nu. Tocmai am închiriat un DVD. - Raging Bull.
- Să ieşim. Nu suport când spui asta. - Eu urăsc să spună asta...
- Bine. Preferi Merlot, sau Cabernet? - Începe...
Vrei ceva în sânge, sau ceva bine făcut, cu...?
Bine. Bine. De care? Californian, francez, argentinian, chilian, australian, spa...
- Tot cu ea? - În regulă, nu trebuie să ţipi.
Dumnezeule... E nemaipomenit.
Doamne, Carrie...
Îţi vine să crezi?
Aş vrea să spun ceva.
Pentru Carrie şi Dereck... şi pentru minunaţii lor prieteni.
Doamne...
Nu ştiu ce înseamnă, dar a sunat frumos.
- E accent fals. El e din Poughkeepsie. - Doamne, dar e adorabil...
L-aş mânca de viu. Credeţi că e singur?
- Nu cred că joacă la categoria ta. - Dar e supraponderal.
Iar homosexualii rar se îngraşă.
Am scris un articol despre asta, într-o revistă.
Chiar aşa?
Carrie, ai noul CD cu Liza Minneli?
- În regulă, îmi retrag comentariul. Noroc. - Noroc.
Cum merge cu noua campanie? Carrie spune că ţi-e greu.
- Mai vrei, nu? - Da.
- Roşu sau alb? - Am să iau roşu. De fapt, am să iau alb.
- Bine. - Ştii ce, voi lua de amândouă.
- În regulă. - Julia Bartlett nu e un client comod.
E cea mai rea.
Dacă nu s-ar fi ocupat Carrie de ea, mi-aş fi smuls părul din cap.
Scumpo...
Asta nu înseamnă că vei fi promovată înaintea mea.
- Căţea servilă... - Deci, tu cu ce te ocupi?
Îmi fac rezidenţiatul la spitalul "Muntele Sinai"...
specializat în transplanturi de inimă.
- Extraordinar! - Mulţumesc.
Şi de cât timp sunteţi împreună?
Noi doi?
De 30 de ani.
- Scuze. Mi-a scăpat ceva? - Glumeşti, nu-i aşa?
- Nu. - Gray e sora mea.
Doamne... Nu! Nu, sunt...
Eu doar... am crezut că sunteţi împreună.
- Ce? Ei... ei doi? - Da. Păreţi aşa...
Aşa, cum?
Nu ştiu. Aşa, împreună... cred.
Hei, ce-am ratat?
- Ea crede că suntem împreună. - Adică împreună, împreună?
Ca şi cum ne-am trage-o amândoi.
Nu eşti prima care crede asta, Elaine.
- Să-ţi spun ceva. - Ce?
- Ei sunt foarte co-dependenţi. - Ba nu!
Ei, hai...
Rareori staţi un minut nedespărţiţi. Dar dacă...
- Ba nu. - În timpul serviciului nu ne vedem deloc.
Dar despre asta...? Îţi aminteşti?
Vrei să-ţi spun ceva? I-am văzut folosind aceeaşi periuţă.
O dată.
O dată e... e înfricoşător.
Ascultaţi. Eu cred că relaţia voastră e fermecătoare.
- Mulţumesc. - V-aţi sărutat vreodată franţuzeşte?
Minunat.
- Vom sfârşi ca surorile Delany. - Cine?
Ştii tu, surorile care aveau 103 şi 105 ani şi erau nemăritate...
şi stăteau în cap şi făceau yoga împreună, în fiecare zi.
Ar trebui să facem şi noi asta. Să stăm în cap împreună.
Să ajutăm circulaţia. Ar fi bine pentru noi.
Vorbesc serios. Trebuie să riscăm mai mult.
Unde? Când?
Sunt prea ocupat pentru întâlniri, şi nu intru în baruri.
Tot ce fac fetele de acolo este să discute despre cât de grase sunt.
Ele nu sunt grase.
Nu sunt fete grase. Sunt fete slabe care se cred grase.
Ştii ce-mi doresc?
Îmi doresc o fată căreia să nu-i fie frică să mănânce o îngheţată Sundae...
şi să nu se simtă vinovată de asta. Asta-mi doresc.
Nu poţi să întâlneşti o internistă drăguţă, la spital?
Greşit. Nu pot. E prea periculos.
Nu poţi fi tensionat sexual şi să tai o arteră. E incomod.
Bine, eu am să-ţi caut o fată care mănâncă îngheţată,
iar tu ai să cauţi un băiat pentru mine
- care să fie profund, sensibil şi amuzant. - Bine.
Cineva care nu crede că Ginger Rogers e una dintre Spice Girls.
Bine.
Cineva care nu consideră că a merge în Florida înseamnă să călătoreşti.
Bine.
Cineva căruia să nu-i fie frică de mâncarea etiopiană.
Cineva care să nu creadă că Truffaut este vreo specie de ciupercă.
Cineva care să mă sune la o oră de la prima întâlnire şi să zică...
"Sunt nebun după tine şi număr minutele până când te voi putea revedea."
Nu va fi prea uşor, dragă.
Mâncare etiopiană... asta îmi place.
Se mănâncă cu mâinile, bănuiesc.
Un adevărat festin.
Hei, Jimmy. La mulţi ani!
- Bună, Tommy. - Bună.
Îmi cer scuze...
Hei, Jenny, am promis că-ţi voi scrie în fiecare zi. Am uitat complet.
Dumnezeule. Îmi pare atât de rău c-am întârziat.
Întrunirea supraveghetorilor în greutate abia s-a terminat
şi era prea bine ca să plec.
De ce te mai duci la întrunirile alea? Eşti într-o formă de invidiat.
Mulţumesc. Dereck crede că am coapsele fleşcăite.
Are tupeu. Şi lui i-a căzut părul. I-ai amintit asta?
Tu i-ai spus lui să meargă la întrunirile celor cărora le cade părul?
Da, ştiu. Bine?
Crede-mă. Numai pentru distracţie şi merită.
Azi a fost nebunie.
Era o femeie foarte furioasă pe soţul ei pentru că nu o lăsase să mănânce desert.
Aşa că a intrat în fabrica de ciocolată Soho...
şi a încercat să se înece într-un rezervor de ciocolată.
- Nu. - Da.
- Ca Augustus Gloop în Willy Wonka? - Exact.
E la fel ca apariţia cucului.
Să vedem cine-i la pagina şase azi.
Trebuie să ne concentrăm. Am o prezentare B-Pro în 3 minute...
... cu un material atât de neinspirat încât sună
ca şi cum ar fi fost scris de un paznic.
Ce s-a întâmplat cu ideea cu majoretele? Era aşa de bună.
- Era aşa de super şi kitsch. Kitsch e. - Tu crezi că era bună?
I-am spus Lanei despre ea. A spus că era o mare greşeală.
Mi-a spus că Julia Bartlett urăşte kitsch-ul.
Lana? N-o asculta pe Lana.
E secretara domnului Phillips. Ce ştie ea?
Cred că face mai mult decât să dactilografieze pentru el.
Renunţă.
Bine. Vrei să auzi asta? Am auzit nişte bârfe noi.
Da.
Lana... aşteaptă, cred că cineva ne ascultă...
Lana merge la Kemiko, pedichiuristul meu...
şi i-a spus ei, care apoi i-a zis doamnei Karaquesh, curăţătoreasa mea...
Ea şi domnul Phillips se întâlnesc de câteva luni.
Nu!
Ştiu că bârfa e adevărată pentru că doamna Karaquesh nu bârfeşte niciodată.
- Doamne! - Niciodată.
- Bună, Lana! - Bună!
Bună! Ce faci? Vrei să iei prânzul cu noi azi?
Cu mare plăcere, dar domnul Phillips m-a rugat
să fac nişte cercetări pentru el, aşa că...
Serios? Păcat.
- Poate săptămâna viitoare? - Cu siguranţă.
- Bine. - Pa.
Cercetare în fund.
Adică în fundul ei.
B-Pro.
Campania...
Conrad, asigură-te că sistemul video e pornit.
Vreau ca întreaga firmă să audă asta.
E pornit, domnule. Continuă, Gray.
Campania emană nostalgia, comedia...
fiorul, emoţia şi marginea tăioasă a modei, toate sub un singur standard.
Se adresează publicului larg şi conduce consumatorul...
cu un beneficiu emoţional de sentimente la maxim.
Pentru a se provoca pe ei înşişi să folosească ziua şi să fie cei mai buni.
Ei bine, Julia?
Şi trebuie să-ţi spun că arăţi fantastic.
Ce crezi? Grozav, nu?
Nu.
- Nu-nu? - Nu.
Păi, e doar o propunere iniţială.
Adică, încă mai are nevoie să fie îmbunătăţită şi ciupită.
Îmbunătăţeşti şi ciupeşti numai ceva ce are potenţial.
Ne vom întoarce la planşetă, atunci. Asta e tot.
Ce-ar fi să mă chemaţi când veţi avea ceva original de prezentat?
Julia, sunt sigură că avem o grămadă de... Opreşte chestia aia.
Sunt sigură că avem o grămadă de lucruri. Ăsta e doar unul dintre ele.
Ce se întâmplă cu tine? A fost o prostie. Julia, doar o secundă...
Nu ştiu, Sydney. Nu ştiu dacă genul ăsta de terapie funcţionează în cazul meu.
Cum se face că orice drum aş alege se dovedeşte a fi o fundătură?
De ce n-ar putea să fie o bifurcaţie? Îmi plac bifurcaţiile.
Cel puţin, la o bifurcaţie ai de ales... stânga sau dreapta, est sau vest...
sau calea asta, sau cealaltă.
De ce crezi că ajungi întotdeauna în aceste fundături?
Vezi tu, rigolă de bile.
Asta e viaţa mea... un mănunchi de rigole de bile.
Ăsta e un exemplu perfect...
pentru care terapia în diferite locaţii e aşa de importantă.
Uită-te la simbolismul adânc al acestei rigole de bile.
Nu, aşa e bine.
Foarte, foarte bine.
Te poţi gândi la un singur cuvânt care să descrie cel mai bine...
... felul în care te face să te simţi situaţia de la muncă?
Pot fi două?
Nu, unul.
Frustrată.
- E rândul tău. - Bine.
Bine, alt cuvânt...
pentru cum te simţi atunci când fratele tău câştigă întotdeauna cursele tale.
- Frustrată. - Bine.
Alt cuvânt pentru cum te simţi când te gândeşti să te duci la o întâlnire.
- Închis pentru reparaţii. - Ăsta nu e un cuvânt.
Ştiu. Dar nu m-am putut abţine.
E un lucru ciudat, dar mă văd ca pe un hotel încântător...
care e romantic, frumos şi... şi minunat la exterior...
dar la interior, are nevoie de o grămadă de renovări.
De acum încolo, închis pentru reparaţii.
Drăguţă analogie.
Ce fel de renovări?
Să fiu promovată la lucru, să-mi perfecţionez tango-ul...
să-mi reneg mama, să-mi fac liposucţie la bărbie.
Nu e nimic mai rău decât grăsimea pe bărbie.
Cred că tu trebuie...
să laşi ideea de a împărţi viaţa cu altcineva decât fratele tău...
să-ţi pătrundă în conştiinţă.
Dar cum să fiu conştientă de ceva despre care sunt inconştientă?
Nu e vorba că nu am întâlniri. Am avut o mulţime de prieteni.
Poate că sunt doar într-un interval mort.
Hai să încercăm ceva.
Ce-ar fi să ţii hotelul închis...
dar să ţii veranda deschisă pentru cocktailuri?
Chiar îmi plac verandele.
Ador împletiturile din nuiele, şi ador arboretul.
Nu-i aşa că arboretul e frumos? Şi case cu verandă în faţă...
Nu-ţi uita ideea. Fiindcă am terminat, pentru astăzi...
dar vom continua discuţia asta săptămâna viitoare, la alpinism artificial.
Bun joc.
Şi ce s-a întâmplat cu mersul la film?
Cum să cunoşti pe cineva într-o sală de cinema întunecată?
Şi cum să întâlneşti pe cineva în parcul pentru câini?
Alo? Parcul pentru câini este un vârtej pentru cei singuri.
Alo? Când am devenit noi deţinătorii unui câine?
Nu...
Eu mă retrag din eşecul ăsta. Eşti pe cont propriu.
- Fii atent la centrul terenului. - Ce-i cu cen...
Da!
Sfinte... fumuri.
Eu fac pre-interviul. Dacă e bună, o să-ţi strig "Adu mingea!"
- Şi tu aluneci uşor şi te apropii. - "Adu mingea."
- Ce e? - În nici un caz nu e singură.
- Fă ce ţi-am spus. - Ştii ceva? Nu mai face pe şefa.
Încearcă să nu te răneşti. Bărbaţii betegi nu sunt atractivi.
Unii bărbaţi betegi sunt atractivi.
- Doamne. Eşti aşa de frumoasă. - Mulţumesc.
- Câţi ani are? - Tocmai a împlinit 3 ani, în septembrie.
- Sau ar trebui să spun 21? - E majoră.
Da. Presupun că ar trebui să-i fac cinste cu primul ei cocktail, nu?
Sau poate cu un ficat Martini şi un biftec Twist?
- Eu sunt Charlie. - Bună.
De fapt Charlotte, dar dintotdeauna
mi s-a părut prea lung şi nepotrivit, aşa că...
Eu sunt Gray. Nu prea se prescurtează, dar ar trebui să fie "Gra".
- Încântată de cunoştinţă. - Încântată de cunoştinţă.
- Îţi plac filmele vechi? - Da.
- Dansezi? Eşti sportivă? - A...
- Te uiţi pe Discovery Channel? - Ei bine...
Ai prieten? Care e desertul tău favorit?
Bine.
Să vedem. Sunt un lustrangiu al filmelor din 1940...
îmi place să dansez swing...
niciodată n-am fost prea bună la sporturi...
ador Discovery Channel, nu bifăm, la prieten...
şi, ei bine, stau cumva în dilemă.
Îmi place prăjitura cu brânză, dar, într-un fel, ador...
acea mare, însiropată îngheţată Sundae, deci...
Adu mingea!
Al cui e? Uită-te la el! Eşti atât de drăguţ... Cum îl cheamă?
- Fluffy. - Suki.
Fluffy e numele. Suki e prenumele lui de pieton.
Ei bine, eşti atât de adorabil...
- Câţi ani are? - Are 5.
Are unu... Are unu-cinci. Are 15.
- El e fratele meu, Sam. - Sam.
Sam...
- Pe vidra mea o cheamă Sam. - Pe vidra ta o cheamă Sam?!
- Da. - Să nu spui că eşti una dintre aceia...
care ţin ilegal animale protejate în apartament, ca tipul ăla
care a fost prins cu un leopard în bucătărie?
Nu. Sunt zoolog. Fac practică la Acvariul din New York.
- Ce uşurare. - "Free Willy" e filmul meu favorit.
De fapt, "Free Willy" 1, 2 şi 3. E greu să alegi.
Şi "Fălci"... "În căutarea lui Nemo".
"Orca". "Orca" nu prea...
- Locuieşti pe aproape? - Într-un fel, da.
Dorm pe canapeaua unui prieten, momentan.
Abia m-am mutat de la San Francisco, acum trei săptămâni.
- Iubesc San Francisco. - Serios? Ai petrecut mult timp acolo?
- Am fost? - N-ai fost niciodată în San Francisco.
Ştiu că n-ai fost la San Francisco, dar ştiu că mi-ar fi plăcut.
Tony Bennett îl iubeşte. I-a rămas inima acolo.
Mie-mi place Tony Bennett. Aşa că, iată.
Trebuie să plec acasă, la cină. Pot să-l iau pe Flicker înapoi?
Da. Îl poţi lua pe Flicker Fluffy Suki înapoi.
E câinele vecinului.
Noi îl plimbăm doar cât are lecţiile de pian,
pentru că iubim câinele ăla.
- E un pianist promiţător. - Ce nostim. Nici Gypsy nu e al meu.
Eu plimb câini pentru nişte bani în plus.
Probabil că ar trebui s-o duc înapoi, aşa că...
Mi-a făcut plăcere să vă cunosc, pe amândoi.
- Încântat să te cunosc... pe tine. - Încântată de cunoştinţă.
- Ce mai aştepţi? - Ce?
- Pleacă. - Văd că pleacă.
Bine. Scuză-mă!
Dacă tot eşti nouă în oraş, dacă nu faci nimic deseară, poate vii cu noi?
Ieşim la un "tapas" şi la un vin spaniol prost,
dacă ai vrea să vii cu noi.
Tocmai am mai spus asta. Ai vrea să vii cu noi? De trei ori.
- Da, mi-ar face plăcere. - Bine.
Perfecto!
Uşurel, Pancho Villa.
Fetele astea sunt cu mine. Mai adu vin, te rog.
Mersi.
Carlos! Acoperă-mă!
Intru.
Bine, cel mai bun film despre mâncare.
"Water for Chocolate".
"Babette's Feast". Ce zici de "Babette's Feast"?
- Bine. - Bine, "Fatso", cu Dom DeLuise.
- Da. - Bun film. E rândul meu?
Să vedem. Femei de care trebuie să scapi.
Bette Davis în "What Ever Happened to BabyJane"?
Bună alegere. Eu am Glenn Close în "Fatal Attraction", pentru iepure.
- Kathy Bates în "Misery". - Bine. Bine. Dar cel mai bun sărut?
Clark Gable şi Vivien Leigh în "Pe aripile vântului".
Cred că e supraapreciat.
Eu merg pe Cary Grant şi Ingrid Bergman în "Notorious".
Bine. Am să văd "Notorious", al tău...
şi plusez cu Omar Sharif şi Julie Christie în "Doctor Zhivago".
Prea bine.
Aşteaptă. Am să văd "Doctor Zhivago", al tău...
şi măresc cu "Doamna şi Vagabondul" din "Doamna şi Vagabondul".
Câştigător. Câştigător. "Spaghetti pooch smooch". Nimic mai bun.
Slavă Domnului c-am ajuns acasă.
Au început să mi se umfle picioarele. Sunt extenuată.
Latră câinii? Nu-i de mirare. E 4:30 dimineaţa.
Doamne... Trebuie să mă trezesc în 3 ore.
Eu sunt deja trează. Aş putea continua ore întregi.
Cred că sunt o nocturnă.
Da? Şi eu. Tu ar trebui să te bagi în pat. Ce-ai zice de o bonetă?
Grozav.
Ce naiba. N-am mai făcut o noapte albă de ani de zile.
Să mergem la Soho House sau la Sway, sau la o cină, ceva.
- Nu ai o întâlnire importantă, dimineaţă? - Ce întâlnire importantă?
Marea întâlnire de dimineaţă la care trebuie să ajungi?
Acea întâlnire. De fapt, sunt cam obosită. Ar trebui să mă bag în pat.
- Mi-a părut bine să te cunosc, Charlie. - Bine. Noapte bună.
Sper să putem s-o mai facem.
Şi eu. Îmi scot cheile, în regulă?
- Direct în pat. - Noapte bună.
Noapte bună.
- Bună. - Bună.
Ai venit târziu azi-noapte. Nici nu te-am auzit intrând.
Abia am intrat.
- Se pare că te-ai distrat bine. - A fost mai mult decât bine.
- Ea e chiar grozavă. - E mai mult decât grozavă.
N-o da în bară. Ai un start puternic, dar o fată poate simţi un "glommer".
- Ea nu mă consideră un "glommer". - Ar putea, iar tu habar n-ai avea.
- Ea nu mă crede un "glommer". - Sclipeşte în ochii ei. "Glommer"...
- Ştiu. Citeşte-mi buzele de "non-glommer". - Unei fete nu-i place un tip...
Ştiu că nu...
Ea ar putea să te creadă un "glommer" şi tu nici să nu ştii.
Ştii de ce ştiu? Pentru că am cerut-o în căsătorie.
Ce?
Şi a acceptat.
Îţi vine să crezi?
Ne-am făcut analizele de dimineaţă şi ne ducem în Vegas în week-end...
- ... şi vrem ca tu să ne fii martor. - Ce?
Ştiu. E incredibil. E... e incredibil.
Ştii ce e ea? Ea e... Ea e soarele, stelele, ea e luna.
Ea e premiul cel mare. Ea e.
Nici măcar n-o cunoşti. Ar putea fi o criminală cu toporul, din tot ce ştii.
Nu! Am uitat s-o întreb dacă e criminala cu toporul.
Ştii ce nu e? O criminală cu toporul. Ştii ce este? Perfectă.
E perfectă. Gray, îţi aminteşti ce obişnuia să ne spună mama?
Când va fi bine, vom şti. Ei bine, ai încredere în mine. E bine.
Mama a divorţat pentru a treia oară şi locuieşte într-o comună.
Încetează să fii atât de geloasă şi bucură-te pentru mine.
Nu sunt geloasă.
Eu nu sunt geloasă pe tine când eşti complet instabil psihologic.
Eu sunt instabil psihologic? Sunt psi... Tu eşti cea care a spus "Adu mingea."
Am spus "Adu mingea," nu "Adu inelul."
Gray, ne ducem în Vegas în acest weekend şi ne vom căsători.
Poţi să vii cu noi.
Ţi-am rezervat o cameră. Ţi-am rezervat bilet de avion.
Dacă vii, bine. Şi dacă nu, este alegerea ta.
- Dar ştii ceva? Mă căsătoresc. - Cum s-a putut întâmpla asta?
Acum cunoşti pe cineva şi-n clipa următoare eşti aşa de disperat...
... că ceri pe cineva pe care cunoşti de abia 24 de ore.
Hei, Gray Ghost.
I-am spus lui Charlie că o să te întâlneşti cu ea mâine la Bloomingdale,
să probeze rochii de mireasă.
Nu are mulţi prieteni în oraş şi am crezut că ar fi distractiv şi pentru tine.
Las-o baltă. Nici o şansă să se întâmple asta.
Prea înzorzonată. Ceva cu mai puţine zorzonele.
Da, cred că ai dreptate. Poate ceva un pic mai sexy.
Dacă vrei sexy, am şi sexy.
Adică, ştiu că voi, puştoaicele, nu purtaţi chiloţei pe sub rochiile astea.
Dar...
dacă mă întrebi pe mine...
o mireasă sexy nu dă bine.
O mireasă frumoasă, da.
O mireasă strălucitoare, bineînţeles.
Dar sexy e...
Chiar nu ştiu.
Personal, mă face să mă simt puţin cam incomod.
Serios? Ai ceva pe roşu, crăpat până la şold?
- Roşie?! - Glumeşte.
Doar ceva mai puţin împopoţonat şi fără dantelă.
Fără dantelă? Nici o problemă.
Revin imediat. Tocmai am primit o rochie Dior de satin...
te face să mori pentru ea.
Grozav.
Eşti sigură că vrei să rămâi cu asta?
Ştiai că Sam trişează la Monopoly şi că sforăie?
- Şi are păr pe spate. - Eu lucrez cu animale.
Părul e un afrodisiac.
Sincer? Am fost captivată din momentul în care l-am văzut în parcul de câini.
E ceva în zâmbetul lui poznaş şi acea licărire din ochii lui.
Zâmbetul nu e real. Dinţii lui sunt acoperiţi.
Iar licărirea din ochi? E o reflexie a lentilelor de contact.
E la fel de orb ca un liliac.
Ajută-mă să-mi scot asta. Sânii mei se simt prizonieri.
Eliberează-i.
Te rog, spune-mi că nu porţi aşa ceva în fiecare zi.
Ce? Lenjeria? O iubesc.
Am cheltuit mai mult pe lenjerie decât pe chirie.
N-am mai cumpărat o pereche de chiloţi de peste patru ani.
- E cam scârbos, nu? - De ce nu probezi şi tu o rochie?
- Nu. - Hai. Asta e doar 10.000 de dolari.
Nici gând. Nu fac asta. Nu se va întâmpla niciodată.
Haide. Va fi distractiv. Probeaz-o.
Las-o baltă. Nici gând. Nu se va întâmpla niciodată.
Nu! Şi dacă o stric?
Stai nemişcată până închid fermoarul.
M-ai palmat? Am fost la Bloomingdale, la salonul de mirese.
- Domnul Phillips a trecut pe aici la 9:30. - A trecut?
Da. Dar i-am spus că eşti la ginecolog să-ţi... ungi mameloanele.
I-am închis gura.
Foarte bine.
Şi ce-ai făcut la salonul de mirese de la Bloomingdale?
O ştii pe fata pe care-a întâlnit-o Sam în parc?
Nu-mi spune că e bărbat.
Scuze. Am citit prea mult reviste cu porcării. Ce?
El a cerut-o în căsătorie şi ea a acceptat.
- Nu... - Ba da! Nunta e în acest weekend.
- Nu! Ei, hai... - Ba da!
Ce e mai rău e că nu mă pot gândi la un motiv
pentru care n-ar trebui să se însoare cu ea.
E deşteaptă... e frumoasă... e amuzantă... e fantastică.
Hai, te rog! E o fetişcană căutătoare de aur,
care încearcă să-şi înfigă gheruţele în chirurgul rezident...
înainte ca el să câştige bani mulţi, pe care, mai târziu, să pună ea mâna...
printr-o înţelegere urâtă de tot, de divorţ...
pe care avocatul ei, care probabil va fi atras de partea ei, îl va manevra.
Încă mai înregistrezi "All My Children", în fiecare zi, nu-i aşa?
Şi "TiVo". Serios, trebuie să fii afectată că Sam se căsătoreşte...
lăsându-te singură, complet singură...
fără nici o perspectivă reală de viitor?
E oribil. Îmi pare foarte rău pentru tine.
Promite-mi că, dacă vreodată te voi suna că vreau să mă sinucid, ai să-mi răspunzi.
Desigur.
Poftim. Poţi să-mi dai nişte mărunţiş? Glumeam.
Nu-i irosi pe toţi pe tonomate. Roşu 21.
Locul ăsta e... e marfă.
Uite aici. Astea-s alune. Astea sunt aşternuturi de satin?
E un amestec de bumbac şi satin.
Posibil bumbac egiptean, dacă asta-i o cameră de hârjoană.
- Alo? - Nu te bucura prea tare.
Fiindcă n-ai să te hârjoneşti deloc, în patul ăsta, până mâine.
- Cine-a spus? - Tradiţia spune.
Nu trebuie să vezi mireasa până mâine dimineaţă.
Şi eu unde am să stau?
În camera aceea drăguţă, din josul holului, pe care mi-ai rezervat-o mie.
Nu stau în camera drăguţă din josul holului.
Nu fi supărat, scumpule.
- Ce? - Cred că tradiţia e importantă.
Şi-n plus, am fost nedespărţiţi timp de şase zile.
Va fi distractiv. Ne vom duce dorul unul altuia.
- Bine, în regulă. - Bună.
Ce-o să faceţi... Ce-o să vă faceţi voi fără mine?
- Nu e treaba ta. Ne vedem la capelă. - Nervos.
Vei fi şocat.
Vei avea parte de un "Half Nelson".
- Gheare de ninja! - Hei!
Ai văzut baia? E o nebunie. Trebuie să facem o baie.
Bine, eu pun spumantul, tu comandă spumosul.
Să ne facem praf!
Nu pot să mă îmbăt prea tare. Dimineaţă mă căsătoresc.
- Exact. - Corect. Am să comand două sticle.
Sper că nu l-ai întâmpinat pe băiatul de la room-service aşa.
De-asta a zis că nu are nevoie de bacşiş?
- Noroc! - Noroc!
Spune-mi, te rog, că tragi la sală câte 3 ore pe zi şi mănânci ca un "gerbil".
N-am fost niciodată la sală şi sunt dependentă de macaroane şi brânză.
Te urăsc.
Dacă ţi-aş fi spus că am avut acnee până la 21 de ani,
te-ar fi făcut să te simţi mai bine?
- Puţin. - Porecla mea era "Uneşte punctele."
Ţin un toast. Pentru viitoarea cumnată şi noua mea prietenă...
Porţi un costum de baie? Nu eşti stânjenită, nu?
Cu sau fără coşuri, fundul meu n-a mai arătat atât de bine
de când aveam 17 ani. Eu nu dau jos nimic.
Am să-ţi împărtăşesc un secret, dar nu ştiu dacă ar trebui...
Ar trebui.
- Nu trebuie să-i spui lui Sam. - Pe cuvânt de cercetaş!
Cu toate că am fost dată afară de la Brownies
pentru că am furat bani de la prăjituri.
Sam şi cu mine încă n-am avut relaţii.
"Relaţii"? Relaţii înseamnă mătuşa mea Betty.
Relaţii, ca legătură.
Am decis să aştept şi nu ştiu dacă asta a fost o greşeală.
Adică, dacă e prea mare sau prea mică, sau...
T.M.I. Nu ţi-a spus nimeni, niciodată,
să testezi o maşină, înainte de a o cumpăra?
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Vă mulţumesc foarte mult. Ei bine...
Iubesc Vegas-ul şi sunt sigură că şi Vegas-ul mă iubeşte pe mine...
pentru că am pierdut o grămadă la tonomate, seara trecută.
Ăsta e al cincilea, sau al şaselea?
Nu ştiu. Le-am pierdut şirul. Dar cred că o să mi se facă rău.
- Nu, nu ţi se face. Doar ne încălzim. - Doamne...
Pentru următorul meu număr,
aş vrea să-i ofer un călduros bun venit invitatului meu special...
încântătoarea şi fermecătoarea domnişoară Charlie Kelsey.
Da!
- N-ai făcut asta. - Ba da.
- Ba nu! - Ba da.
De ce?
Hai, dragă. Cum te simţi în seara asta, Charlie?
Ca şi cum aş putea voma în orice clipă.
Ei bine, nu sună prea plăcut.
Îmi pare rău. Nu din cauza ta. Pot să iau loc, te rog?
Nu aşa repede. Nu aşa repede. Cineva a stârnit o groază de probleme...
pentru a te auzi cântând un număr cu mine, în seara asta.
12. Iată, am cântat un număr. Plec acasă.
Hai, prieteno. Cred că putem face asta.
Putem face asta... Putem face asta. Haide. Da, da, da.
Nu-mi vine să cred că am pierdut atâţia bani.
Să nu-i spui lui Sam.
- Şi el te-a plăcut. - De ce a făcut asta...
- Mi-a tot dat de băut. - Hei!
Cineva mi-a luat poşeta. Cineva mi-o fură.
Pantofii mei de nuntă...
- M-am simţit bine astă-seară. - Şi eu.
Nu poţi să te culci aşa. Trebuie să te dezbraci.
- Nu pot. - Dumnezeule...
În regulă. Am să te ajut eu...
În somn.
Poftim. Uite aici o cămaşă.
Crezi că femeia aceea s-a supărat...
când am cerut să văd tatuajul soţului ei, de pe fund?
Nu era prea drăguţ.
Dar tot nu ştiu dacă era un vas, sau un... iepuraş.
Ţi-am spus cât sunt de fericită că-mi vei fi cumnată?
- De vreo 17 ori. - Vorbesc foarte serios.
Dumnezeule...
Dumnezeule!
Dumnezeule...
Nu pot să cred ce s-a întâmplat...
Cum se poate una ca asta? Mâine te măriţi cu fratele meu, pentru numele lui Dumnezeu.
Nu poate fi adevărat.
E doar o greşeală. Ceva lipsit de noimă, de la prea multă tequila.
Doamne!
Văd că te-ai trezit devreme.
"Trezit" înseamnă ca până acum să fi dormit.
Te-ai îmbrăcat, deja?
Am o durere de cap cumplită. Putem comanda nişte cafea?
Nu crezi c-ar trebui să stăm de vorbă?
Bine. Putem vorbi în timp ce mă pregătesc?
- Da. Sigur. Cred că da. - Perfect.
Nu-mi vine să cred că astăzi mă căsătoresc. Nici măcar nu sunt nervoasă.
Bun. Pentru că eu explodez.
Doamne, îmi pare rău. Uneori sunt atât de insensibilă...
- Chiar eşti supărată? - Da.
Şi eu aş fi dacă ar fi fost vorba de fratele meu.
Şi eu aş lua-o razna.
Ei bine, am trecut de faza asta. Eu mă topesc.
Ştiu că a fost vorba de unul din momentele alea nebune, spontane...
Dar nu te simţi deloc ciudat?
Nu prea. Adică, ştiu c-ar putea suna ciudat...
... dar toată treaba asta are un aer perfect normal.
Normal?!
Eu nu mă simt normal. Mă simt total nefiresc.
De fapt, mă simt precum E.T. Vreau să sun acasă.
Dar dacă sun, ar răspunde Sam, iar asta n-ar fi deloc bine.
- Da, ai fost luată prin surprindere. - Surprindere?!
Gray, vino. Ia loc.
- Ascultă-mă. - Ascult.
Oricine ţi-ar spune exact acelaşi lucru.
E perfect normal să te simţi supărată, tristă, înnebunită.
De fapt, luând totul în considerare...
cred că ai trecut peste totul chiar foarte bine.
- Serios? - Fără îndoială.
Fratele tău se însoară...
şi în adâncul tău te simţi de parcă l-ai pierde.
De asta ai impresia că o iau razna?
Crezi că sufăr de anxietatea despărţirii?
Doar un lucru poate ţine un mariaj închegat...
iar acela e dragostea.
Ca şi mesager norocos al Domnului şi Salvatorului nostru din Ceruri...
vă privesc pe amândoi, cu zâmbetele voastre strălucitoare, de devotament...
şi cu promisiunea înţelegerii, aici, în casa Domnului nostru!
Locul ăsta e nebunesc...
Dar înainte de a continua, trebuie să întreb...
dacă e careva pe aici care are vreo obiecţie...
privitoare la căsătoria acestor guguştiuci îndrăgostiţi.
Îmi pare rău. Continuaţi. Treceţi mai departe.
După cum spuneam...
dacă e cineva aici care are vreo obiecţie în privinţa căsătoriei...
acestor doi îngeri, să vorbească acum.
Dumnezeule! Ai grijă!
Ţi-a trecut sughiţul?
- Cred că da. - Bine. Grozav.
Continuaţi, părinte. Nici o obiecţie.
- În regulă? - În regulă.
Atunci, prin putere prin care am fost învestit de către gloriosul stat Nevada...
vă declar acum soţ şi soţie.
Da, acum poţi săruta mireasa.
Bună. Aş dori un hot dog cu varză pe-o parte
şi cu sos condimentat pe partea cealaltă...
cu ketchup peste varză şi muştar peste sos, dar fără să se atingă.
Sydney, trebuie să vorbesc cu tine imediat. E urgent. Sună-mă.
Acum, la dreapta ta.
Sprijină-ţi piciorul stâng pe piatra din mijloc.
În regulă, Gray, ce se petrece, de fapt?
Astăzi am contramandat o şedinţă cu cineva pentru că ai zis că e vorba de o urgenţă.
- Aşa e. - Ei bine, atunci?
Respiră adânc...
şi spune-mi ce se petrece.
Trei inspirări scurte, una lungă. Asta făceam cu Sam când eram mici...
- ... şi era ceva greu de adus în discuţie. - Bine. Atunci fă-o.
- Cred că sunt lesbiană. - Poftim?
- Nu pot să repet. - Tocmai ai spus "cred că sunt lesbiană"?
Aşa stau lucrurile. Ani de zile, am crezut că sunt mulţumită să fiu singură...
şi n-am fost interesată să am o relaţie.
Atunci când "domnul Potrivit" va veni în viaţa mea,
am crezut că aşa va fi să fie.
N-ar avea nevoie de invitaţie specială. Va veni, pur şi simplu.
Mai apoi mi-am dat seama că nu pe "domnul Potrivit" îl aşteptam.
Ci pe "doamna Potrivită".
Şi cred că am găsit-o.
Şi am sărutat-o...
şi cred că şi ea m-a sărutat, dar nu sunt sigură...
pentru că n-am mai sărutat vreo fată, şi nu prea ştiu care sunt regulile.
Dar ştiu că mi-a plăcut.
Şi cred că o plac. Acum simt că iar mi se face rău.
De ce crezi că ai greţuri?
Crezi c-ai făcut vreun păcat teribil doar pentru că ai sărutat o fată?
Dacă sunteţi doi adulţi responsabili, ce-i aşa de rău în privinţa asta?
Păi, nu ştiu dacă a fost de acord. Era foarte ameţită.
Deci ai impresia că ai forţat-o să te sărute?
Nu. Nu, chiar deloc. Ea m-a sărutat pe mine.
- Bine, sunt cam confuză. - Şi eu la fel.
Nu ştii cum e. Într-o zi ai impresia că eşti ceva...
iar a doua zi îţi dai seama că eşti cu totul altceva.
Mă simt de parcă aş fi Dorothy din "Vrăjitorul din Oz".
Sunt pe tărâmul ăsta nou şi vreau să ajung acasă...
dar parcă ceva îmi spune că poate asta e casa mea.
Că poate n-ar trebui să-mi lovesc călcâiele de trei ori.
Poate că ar trebui să rămân pur şi simplu aici şi
să mi se facă greaţă cu "Munchkins".
Ce te sperie cel mai mult în toată povestea asta?
Că-l voi pierde pe Sam şi că n-o să-mi mai vorbească niciodată.
Ei bine, de ce i-ar păsa lui Sam?
Poţi să zici că sunt nebună, dar ar putea fi puţin supărat că i-am sărutat soţia.
- Eşti în regulă? - Doamne...
Arăţi cam palid. Poate c-ar trebui să respiri adânc.
- Mi-e bine. - Ei bine, mie nu. Sunt o epavă.
N-am dormit de trei zile. Am făcut 42 de duşuri.
Am fost la o biserică, la un templu şi la o moschee, implorând iertare.
La mormoni nu m-au lăsat să intru.
Cred că trebuie să discutăm despre asta la nivelul pământului.
Tu nu gândeşti limpede.
- Fără glumă. - Trebuie să coborâm.
- Ascultă-mă. - Ascult.
- Tu nu eşti lesbiană. - Nu sunt?
- Nu, nu eşti. - De unde ştii?
- Pentru că e ca la carte. - Nebunie?
Nu. Ce-ai făcut a fost normal. A fost aproape de aşteptat.
Erai atât de geloasă pe Charlie...
încât subconştientul tău a încercat să saboteze căsnicia lui Sam.
Citeşte-mi pe buze.
- Nu eşti lesbiană. - Nu sunt?
- Nu, nu eşti. - Eşti sigură?
Pentru că prin minte mi se învârt sentimente şi emoţii...
- ... iar inima îmi spune... - De fapt, nu mai avem timp astăzi.
De acum, uită-l pe Sam şi încearcă să întâlneşti pe cineva.
Hotelul tău e deschis pentru afaceri. Ai priceput?
Ne vedem săptămâna viitoare la cuştile de la Chelsea Piers.
Frumoasă căţărare...
Hotelul meu este deschis.
Am apartamente şi garsoniere de toate felurile, toate disponibile.
- Bună. - Bună.
- E o costumaţie grozavă. - Mulţumesc.
Ştii, de fapt, bunicul meu mi-a spus cândva că e mult mai drăguţ să spui...
"Costumaţia asta îţi vine foarte bine."
Ei bine, mulţumiri ţie şi bătrânului tău.
Cafeaua asta miroase grozav.
Am trecut la cafea decofeinizată, pentru moment...
dar tot mă mai surprind pe lângă Starbucks, încercând să găsesc o aromă tare.
De fapt, nu e numai cafea.
E o treime cafea, o treime cacao, o treime amestec...
cu puţină soia prăjită şi scorţişoară şi puţin miez de nucă.
Asta-i o noutate.
- Ce-a fost asta? - Nimic.
Ai vrea să iei cina cu mine, diseară?
Ăsta da, tupeu.
Ai vrea?
Desigur. La ce oră?
- La Raoul, la ora 10:00. - În regulă. Ei bine, ne vedem atunci.
Grozav. Mergi în sus?
- Jos. - Bine. Ne vedem diseară.
Eşti bine?
Ţi-ai scrântit ceva? Rupt? Poate că ar trebui să chemăm un doctor.
Sunt în regulă, mulţumesc.
- Eşti sigură? - Da.
Ai vrea să luăm cina împreună diseară?
Să spunem la ora 8:00, la Raoul?
Eu?
Ei bine, ştii, eu sunt un tip destul de ocupat.
De obicei am ocupată fiecare seară.
Ar trebui... Ar trebui să-mi consult agenda.
- Da! Da, cred că se poate. - Grozav.
Fain.
Hei, Gray. Gray Ghost. Să-ţi dau o mână de ajutor?
Ai făcut ceva chiar...
... păgubos. Măi, să fie.
Uită-te la tine. Cu ce ocazie?
- Am câteva întâlniri în seara asta. - Câteva?
Da. Am la ora 8:00 o cină cu cineva, iar la ora 10:00 cu altcineva.
E grozav. Iar ai mâncărimea aia pe care o simţi când trebuie să ieşi?
- Nu. De ce-mi aduci aminte de ea? - Încercam doar să ajut.
- Uite ce, acum e bine să stăm de vorbă? - Despre ce?
Eram curios să văd când ai putea să-ţi găseşti o locuinţă.
Eu ştiu că ne înţelegem de minune, şi că Charlie te iubeşte...
dar suntem proaspăt căsătoriţi, aşa că m-am gândit că ar trebui...
Ştii cât de greu e să găseşti o locuinţă cu chirie, în oraş?
De ce trebuie să fiu eu cea care să se mute?
Unu la mână, chiria e pe numele meu şi, doi la mână, eu am găsit apartamentul.
Pentru că o femeie de 90 de ani a murit la spital, în timpul turei tale.
Trupul nici măcar nu se răcise, înainte de a suna proprietarul,
pretinzând că eşti nepotul ei.
Nu te-am auzit plângându-te. De fapt, ai şi fost la înmormântarea ei.
Asta pentru că am sentimente, spre deosebire de tine.
Nu poţi să mă dai afară.
Eu am decorat întregul apartament. Până şi faianţa din baie am pus-o singură.
Spun doar că poate ar trebui să începi să cauţi, asta e tot.
- Te urăsc! Chiar te urăsc. - Hei, hei! Hei!
V-am auzit de la colţul străzii. Ce se întâmplă?
- Nu eu urlam. Ea urla. - Eu urlam... Îl urăsc!
- De ce? Ce-a mai făcut, acum? - Eu?
- E puţin prezumptiv, nu crezi? - Mă alunga.
Sam, credeam că am mai discutat despre asta.
Ne vom găsi un apartament al nostru odată ce obţin norma întreagă la acvariu.
Până atunci, e bine. Chiar îmi face plăcere.
Serios?
Da. E amuzant.
Îmi place să stau cu voi, amândoi.
- Ce s-a întâmplat? - Rahat...
Are vreo două întâlniri în seara asta...
... şi tocmai i-a ieşit urticaria pe piept.
Bună. Cred că... Nu ştiu dacă-ţi mai aminteşti de mine...
- ... dar cred că m-ai mai dus, mai demult. - Nu-ţi prea place Florida...
şi când te referi la însoţitorul lui Ginger...
nu vorbeşti despre sushi sau wasabi.
Nu-i rău...
De unde vine accentul ăsta simpatic al tău?
Dintr-un loc amuzant, numit Scoţia.
- Ce te aduce la New York? - Faima şi gloria, bineînţeles.
- Şi cum ai să faci asta? - Păi, să vedem...
Am avut două audiţii, până acum.
Prima a fost pentru personajul principal într-un spot despre tampoane...
în rolul tamponului, bineînţeles...
şi-apoi, a doua a fost o dublare de voce...
pentru un spot despre combaterea dăunătorilor.
Iar pe ăsta nu l-am obţinut.
Au zis că... nu cred că gândacii au accent.
I-am implorat să încerc şi altceva, dar pare-se că n-am fost prea convingător.
Nu te îngrijora. Nu e molipsitor.
- Nu sunt îngrijorat. - Ce pot să spun? Sunt varză.
Nu arăţi de parcă ai fi varză.
Eşti drăguţă ca un năsturel.
Iar năstureii nu sunt varză.
Ei bine, aspectul poate fi înşelător.
Ştii, întorcându-mă la Scoţia, eram căpitanul echipei locale de fotbal.
Da...
Şi toţi colegii obişnuiau să vină la mine cu problemele lor.
Spuneau că mă pricep foarte bine.
Aşa că...
sunt numai urechi, dacă vrei să discuţi cu un străin, ştii?
Drăguţ din partea ta, dar mi-ar lua toată noaptea să-ţi spun tot ce mă frământă.
Mulţumesc.
- Păstrează restul. - Mulţumesc.
Sunt înnebunit după tine.
Şi număr minutele până când am să te văd din nou.
- Hei, asta e replica mea. - Sunt actor.
Suntem plătiţi ca să furăm replicile altora.
La revedere.
Serios, totuşi...
pot să te conduc cu maşina, diseară?
Aş putea veni să te iau, să zicem, înainte de miezul nopţii.
Fără taxă.
- Bine. - Perfect.
Scuză-mă. Îmi poţi aduce încă o vodcă cu martini, dublă?
Sigur.
Cu trei măsline şi-o picătură de vermut.
Bine.
Şi doar o idee... o idee de sare, pe margine.
- Da. - Şi puţină apă, se poate?
Bineînţeles. Doriţi să auziţi ofertele?
- Te rog. Minunat. - Da.
În seara aceasta avem pulpă de miel înăbuşită...
marinată în sos de rozmarin şi lămâie verde.
Se serveşte cu o pastă cremoasă de dovleac.
Avem de asemenea antricot halibut la grill...
în glazură de soia-tamaril şi lămâie...
Garnisit cu ierburi de mare prăjite şi salată de portocale cu migdale.
Ştim ce ne place?
Da. Am să vreau halibut cu pastă de dovleac şi sosul de rozmarin cu lămâie verde...
dar nu şi chestia aceea din soia-tamaril-lămâie.
Sună bine, nu-i aşa? Da, dar nu se potrivesc.
- Păi, nu le poţi potrivi? - Am să încerc.
Străduieşte-te. Şi-am să vreau şi raţă marinată.
Excelent. Imediat.
Conrad, sunt impresionat. L-ai zăpăcit pe individ.
Nu ştiam ce talent zace în tine.
Am multe în mine despre care nu ştii.
Sunt o maşină sexuală încinsă,
care aşteaptă să fie folosită şi abuzată de tine.
Cu cât mai greu, cu-atât mai bine.
Nota, vă rog!
... cât de mult pot, dar nu e bine.
- Cum? - Nu ştiu.
Stai puţin... Dă-mi voie să mă lămuresc.
Eşti îndrăgostit de "Capra"...
alergi în parc, dansezi tango...
îţi place Italia şi deteşti sparanghelul.
Eşti sigură că am fost separaţi la naştere?
- Nu joci poker, nu-i aşa? - Am jucat cu aceiaşi băieţi...
în fiecare joi, de când aveam 15 ani.
Şi eu sunt o fată armăsar de 5 stele.
... egalitate de puncte.
Îmi place când eşti trivială.
De altfel, e amuzant.
Trebuie să recunosc.
De obicei am oroare de treaba asta cu prima întâlnire.
Ştii cum e, pauzele jenante de dialog.
Şi apoi durerea apăsătoare din stomac, când eşti nerăbdător...
ca noaptea să ia sfârşit, dar nu simt nici durere, nici pauze jenante.
Da, nici eu nu simt nici o durere sau pauze în conversaţie.
- Să ciocnim pentru asta. - Noroc.
Dar, vreau să fiu sincer cu tine în privinţa unui lucru.
Nu... Sinceritate, la prima întâlnire. Asta nu prea sună bine.
Vezi, am fost foarte flatat de felul în care mi-ai cerut să ies, atunci, la lift.
- Ştiu. Nu-mi spune. Eşti căsătorit. - De fapt, nu sunt căsătorit...
dar Stewart şi cu mine trăim împreună de câţiva ani.
- Da. - Stewart?!
- Sunt tâmpită, sau ce? - Nu fi aşa dură cu tine.
- Nu pot să mă abţin. Sunt fără speranţă. - Ba nu eşti.
Sunt o coloană umblătoare de genul "Dear Abby".
Stai puţin, dragă.
Tot ce-ţi trebuie e puţin spaţiu,
puţin aer proaspăt şi puţină perspectivă.
Aer proaspăt, spaţiu şi perspectivă în New York...
Ai încredere în mine.
E incredibil...
Nu-i aşa că e fantastic?
Da, e unul din avantajele slujbei.
Îl duc pe Jimmy, portarul, cu maşina pe gratis, mereu...
iar el mă lasă să vin aici de câte ori îmi place.
Iubesc oraşul ăsta.
O... şi eu.
Ştii, e amuzant, pentru că uneori, de aici, de sus,
totul e atât de înalt şi de mare.
Până şi problemele mele cele mai mari, ştii...
deodată par să dispară.
În câteva secunde, dispar în eter ca picăturile de rouă.
Eşti atât de drăguţ. Îţi mulţumesc că încerci să mă înveseleşti.
E plăcerea mea.
Scuză-mă... N-am putut să mă abţin.
Aşteptam să fac lucrul ăsta
din clipa în care ţi-am zărit chipul în oglinda retrovizoare.
Ce s-a întâmplat?
Iisuse... A fost chiar aşa de rău? Nu prea am exerciţiu.
Nu, n-a fost rău. Săruţi chiar foarte bine.
Ei bine, mulţumesc.
Buzele tale sunt...
frumoase şi suple, deopotrivă.
Dar am impresia...
că inima ta nu e pe aceeaşi lungime de undă cu a mea.
Gordy, îmi pare rău.
De ce?
Pentru că sunt cum sunt.
Nu-i nimic rău în asta.
Întâmplător, cred că eşti destul de "dandy".
Deci, eşti homo.
Mare scofală.
- Cum de-ai ştiut? - Doar o bănuială, cred.
Asta şi faptul că n-ai încetat să vorbeşti despre Charlie, toată noaptea.
Şi, de fiecare dată când îi rosteai numele, aveai acea mică...
sclipire în ochi.
Ce-o să mă fac, acum?
E simplu.
Ai să-ţi continui viaţa...
să începi să fii omul care trebuie să fii...
în loc să pierzi vremea pretinzând că eşti cineva care nu eşti.
Vreau să zic, "crickey"...
N-ai obosit?
Ba da, dar e mai uşor să te prefaci.
Mai uşor, dar al naibii de plictisitor!
Nu-i aşa?
Cât despre noul tău prieten...
am să-ţi prescriu un remediu.
Asta face parte din remediu.
Ăsta e remediul.
"Sunt o femeie! Ascultă-mă cum urlu!"
E din Helen Reddy. O să-ţi fie de ajutor.
Sunt câteva lucruri pe care aş dori să le ştiu, despre tine.
În regulă. Ce-ai vrea să ştii?
Tot ce-mi poţi spune.
Lucruri care-ţi plac... Lucruri care nu-ţi plac...
La ce şcoală ai studiat...
Care-a fost primul iubit... Ce aştepţi de la viaţă...
- Ar fi ceva de povestit. De unde să încep? - Dumnezeule...
- "Till the Clouds Roll By". - Cred că-mi place ce place tuturor.
Ăsta e unul din filmele mele preferate.
Ştiu fiecare replică, fiecare gest.
Şi eu.
- Vrei să dansezi cu mine? - Nu, mulţumesc. Nu.
- Du-te şi dansează cu ea. - Nu, nu, nu pot.
Vrei să dansezi cu mine?
Sigur că da, iubito. Ia priveşte.
- Ştii dansul ăsta? - Da.
Ce faceţi?
Nimic. Absolut nimic.
Nu-mi place când pui atâtea întrebări. E aşa de enervant.
Scuze. Eşti în regulă?
- Sunt bine. - Am vrut să ştiu doar ce mai faceţi?
Nimic. Mă duc să mă culc, Bine? Ai vreo nelămurire cu privire la asta?
O fi în perioada aceea...
Te-am auzit.
- Ce mai faci? - Ce mai faci?
E cea mai tare.
Puternică, independentă, curajoasă...
- Despre cine vorbeşti? - De cine, altcineva? Regina Oprah.
Oprah... Oprah cea mare... Oprah... o ador.
Tu pricepi că sunt obsedată de ea?
Adică, am impresia că e atât de tare încât ar trebui să-şi înfiinţeze propria religie.
O iubesc atât de mult încât dacă ea şi Steadman...
n-ar putea avea copii şi-ar avea nevoie de puţin ajutor...
le-aş putea purta copilul.
Da, aş purta copilul lui Oprah. Aşa de mult o iubesc.
E ceva dragoste...
Ieri seară am fost atât de inspirată,
după ce-am privit emisiunea ei despre dragostea trupească, încât...
- Ştii ce-am făcut azi? - Ce?
- Am renunţat la "Supervizorii greutăţii". - Du-te de aici!
Da! Îţi vine să crezi? Renunţ. Fergie, "smergie."
Detest fibra. Îmi plac "Mallomars".
Iar dacă Dereck n-o să mă iubească din cauza acelei mici cantităţi
de celulită de pe coapsele mele...
- Atunci, la naiba cu el! - Da!
Ăsta e coletul, e bine? E exact acelaşi, şi sub ambalaj.
Ăsta e coletul. Fără schimburi, fără returnări.
- Da. - Bine?
- Perfect! - Mulţumesc.
Adică, de ce ne împinge societatea...
să perpetuăm în a ne simţim stingheriţi de ceea ce suntem?
E o aiureală. Vrei să ştii de ce?
Uite. De asta. "Saltă-ţi fesele în 5 zile."
"Liposucţie ademenitoare". "Lifting facial ideal".
De aceea. Ce e de ajuns, e de ajuns.
Trebuie să încetăm să mai permitem societăţii şi mass-media...
şi liderilor noştri religioşi să ne tot arate cu degetul.
Tu eşti uimitoare, eu sunt şi mai uimitoare...
şi oricine nu pricepe, poate să se ducă dracului!
M-am simţit extraordinar.
E extraordinar să-ţi verşi mânia.
Uită cursurile de vânzări. Ar trebui să fie cursuri de vărsat mânia.
Asta ar trebui să aibă.
Unde pleci? Ai o întrunire de creaţie în 5 minute.
Ce cauţi aici?
- Mesajul acela n-a fost de la tine, nu? - Ba da.
Ar fi bine să merite.
Mă pregătesc pentru o operaţie. Ce s-a întâmplat?
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Ascult.
Poate c-ar trebui, mai bine, să te pregăteşti pentru operaţie.
Poate că ar trebui să mergi la operaţie. Am să revin mai târziu.
Gray...
Trebuie să-ţi spun ceva... Nu-mi vine uşor...
E ceva foarte important şi nu ştiu cum s-o spun...
De ce nu tragi niţel aer în piept, 3 inspiraţii scurte...
Şi una lungă.
- Sunt homo. - Poftim?
- Ca-n "Marvin". - Poftim?
Ca şi-n... ia "r"-ul din "Gray", şi... Bingo!
- Grozav. - Ce e atât de grozav?
- E bine că recunoşti. - Să nu-mi spui că tu ştiai...
Gray, bineînţeles că ştiam.
Cum puteai să ştii când nici măcar eu n-am ştiut?
Sunt mai isteţ decât tine.
Ştiam din clasa a II-a de când ai făcut o pasiune din doamna Wertheimer
- ... şi încercai să se uiţi sub fusta ei. - Era drăguţă, nu-i aşa?
Îţi spun, sunt mândru de tine, Gray...
- Ăsta-i un moment important. Chiar major. - E mare, ce-i drept...
dar mai e ceva ce nu ţi-am spus şi e mult mai surprinzător.
Surprinzător... Da...
Nimic nu poate fi mai surprinzător decât asta.
Ei bine, cred că depinde de felul în care priveşti lucrurile.
Despre ce e vorba?
- O iubesc. - Pe cine?
- Pe ea. - Care ea?
- Soţia ta. - A cui soţie?
A ta. Sunt îndrăgostită de Charlie.
Asta e ideea ta de a face o glumă proastă?
N-aş glumi niciodată în privinţa asta.
Mi-a plăcut felul în care a vorbit, a mers, m-a privit şi-a simţit...
dar mi-am dat seama abia după ce ne-am sărutat.
Sărutat?
Cum adică, sărutat? Vrei să spui c-ai sărutat-o pe nevastă-mea?
Doar o dată, şi, practic, atunci încă nu era soţia ta.
Era în noaptea dinaintea nunţii.
Îmi pare rău. Nu m-am aşteptat vreodată la aşa ceva.
Spune-mi să plec... Strigă la mine...
Ştiu că sunt o persoană groaznică. Sunt o fiinţă groaznică, groaznică.
Gray, vreau să-ţi aduni lucrurile şi să părăseşti apartamentul
până la noapte, când ajung acasă, fiindcă s-a terminat.
În regulă? Am terminat.
Trebuie să fie un motiv.
De ce s-ar muta fără să spună nimic,
sau măcar să ne spună unde a plecat?
- De ce eşti aşa de îngrijorată? - Ce vrea să însemne asta?
Nu vrea să însemne nimic.
Pari a fi obsedată de sora mea, atâta tot.
Dar e ridicol...
- Oare? - Sunt doar îngrijorată pentru ea.
Nu eşti fericită că vom avea apartamentul doar pentru noi?
- Bineînţeles că sunt fericită. - Atunci, e bine.
- Dar nu asta e problema. - Care e problema?
Iar v-aţi certat, sau ce e?
- Ce anume nu-mi spui? - Nu e nimic, să nu-ţi spun.
- E ceva ce vrei să-mi spui? - Ca de exemplu?
Nu ştiu. Spune-mi tu.
Sam, ce se petrece? Te comporţi ciudat. Îţi iubeşti sora.
Da, eu îmi iubesc sora. Dar tu? Tu o iubeşti?
Bineînţeles că o iubesc. Cred că e grozavă.
Grozavă... Cât de grozavă?
- Unde vrei să ajungi? - Nicăieri... Nimic.
Ştii ce? Am întârziat. Trebuie să plec, bine? Ne vedem mai târziu.
Sam?!
- B-Pro. - Poftim?
- B-Pro. Ai spus "C-Pro". - Aşa am spus?
Da, ai spus C-Pro. Îmi pare foarte rău.
Vreţi să mă scuzaţi o clipă? Trebuie să beau un pahar cu apă.
Nu te grăbi.
Revin imediat. Revin...
Gray, rezistă. Te descurci minunat.
Ba nu, nu mă descurc deloc. Sunt vasul Titanic.
- Ba da. - Trebuie doar să te concentrezi.
Trebuie să te pui în centrul acţiunii, să te întorci acolo...
şi să le arăţi cine-i şeful.
Cine-i şeful?! Am urât emisiunea aia. Îmi place de Alyssa Milano.
Nu-mi place Tony Danza, iar Judith Light chiar avea o coafură ciudată, dar...
Gray! Concentrează-te. Concentrează-te, bine?
Trebuie să-ţi eliberezi mintea şi să intri în corpul tău.
Ieşi din minte şi intră în corp.
Ieşi din minte. Ieşi din minte.
Ieşi din minte şi intră în corp.
Respiră adânc. Simte-ţi picioarele pe pământ.
Concentrează-te.
- Şi du-te. - Hai.
Du-te.
Vreau un "P"... Vreau un "R"...
Vreau un "O".
Ce e vraja asta?
B-Pro!
Lana, ce naiba faci?
Am promovat-o pe domnişoara Valentine ca şef de creaţie pentru contul Bartlett...
pentru că am considerat că e mai bine ca Julia să aibă două perspective.
- Adică una a sânilor şi alta a fundului? - Gray!
Sunt sigură că Lana are 36 de idei mărimea D dublu...
pentru cont, iar acum am să te las singur, să le analizezi.
Cred că a fost o revenire strălucită. Inteligentă şi descriptivă.
Sunt sigură că mă va costa slujba.
Cu asemenea realizare, ar trebui să te implore să rămâi.
Poftim. Bea asta cât încă e fierbinte.
Asta, domnişoară, e o reţetă secretă a bunicii mele.
E tare bun. Ce conţine?
Păi ceai, lapte, miere şi puţină scorţişoară.
Gordy, eşti uimitor.
Abia mă cunoşti dar eşti un prieten excelent.
Ai să faci o fată foarte fericită, într-o zi.
Şi tu.
Doamne, totul e atât de complicat...
Dacă era acum 30 de ani, puteam să plec şi să intru direct la mănăstire.
Hainele alea sunt atât de hidoase...
Ştii, dacă vrei sfatul meu...
şi nu prea cred că-l vrei, dar eu am să ţi-l dau, oricum.
Cred că trebuie să mergi şi să vorbeşti cu Charlie.
Despre ce?
Trebuie să-i spui adevărul.
- Nu pot să fac asta. - Ba da, poţi.
- Nu pot. - Ba da, poţi.
Adică, din tot ce ştii, s-ar putea să simtă şi ea la fel, pentru tine.
Haide... O cheamă Charlie. Ai un argument.
Dar nu vei şti asta, până nu vorbeşti cu ea.
Dacă eu am făcut-o? Dacă nici nu-şi mai aminteşte sărutul?
Dacă ai să-ţi petreci toată viaţa tot spunându-ţi, "Dacă..."?
Ce se întâmplă dacă şi ea simte acelaşi lucru?
Şi cum rămâne cu Sam? N-o să-mi mai vorbească niciodată.
- Nici acum nu-ţi vorbeşte. - Asta fiindcă mă urăşte.
Şi îţi închipui că asta se va schimbă vreodată?
- Nu mă poate urî la infinit. - Da... Bea-ţi ceaiul.
E atât de bun...
Eşti sigur că e doar ceai, scorţişoară şi miere?
Şi puţintel whisky.
- Vrei şi nişte biscuiţi? - Da.
Ce fel de biscuiţi sunt ăştia?
Biscuiţi.
Doamne, sunt aşa de frumoşi, de fermecători şi liniştiţi.
Vor avea şi pui, aici?
Nu prea cred. Ea e Lucy, iar ea este Ethel.
- Sunt un cuplu? - Da.
Nu stau nici o clipă despărţite, niciodată. E ceva obişnuit.
De fapt, chiar fac un studiu despre homosexualitate la mamifere.
- Da? - Mă axez pe balene...
dar ştiai că peste 50% dintre elefanţi sunt homosexuali?
- Cum testează asta? - Le pun formaţia "Village People"
la difuzoare şi le urmăresc picioarele.
Glumesc.
Deci, pe unde te-ai ascuns?
Ţi-am lăsat 3 mesaje şi, nici un răspuns, iar Sam nu spune nimic.
Îmi pare rău. Am fost puţin ocupată.
Vrei să discutăm despre ceva anume?
Îţi aminteşti noaptea pe care am petrecut-o împreună,
în Las Vegas, înainte să te căsătoreşti cu Sam?
Puţin. Adică, îmi amintesc că ne-am distrat...
dar cred că m-am îmbătat prea tare ca să-mi mai amintesc altceva.
De ce? Am spus vreo tâmpenie?
- Nu e vorba despre ce ai spus. - Doamne... De ce am făcut?
Nu ştiu dacă ai făcut ceva. Poate am fost doar eu.
- Doamne... Îmi amintesc. - Chiar da?
- Da. Sunt atât de proastă... - Nu, nu eşti.
Cum l-ai putut lăsa pe fratele tău să se căsătorească cu mine?
Nu ştiu dacă erai conştientă de ceea ce se petrecea.
Evident că mi-am dat seama. Sunt atât de jenată...
Să nu-ţi fie. Sunt atât de uşurată că vorbim despre asta...
- Eram total dusă? - Poftim?
Făceam ca o pisică în călduri, nu-i aşa?
Despre asta crezi că e vorba?
Doamne... Am mai făcut şi altceva?
- Nu. Asta era. - Eşti sigură?
- Da. - Zi adevărul.
Ai încercat să-l convingi pe Sam să nu se căsătorească cu mine?
N-aveam cum să-l conving. Crede-mă. Dacă se putea, o făceam.
Ştii, în fiecare dimineaţă mă trezesc înaintea lui Sam...
şi doar îl privesc.
Doar stau întinsă şi mă uit la el.
Şi-mi place cum i se încreţeşte nasul când visează...
şi sunetul ăla pe care-l scoate, ca un tors, când e aproape să se trezească.
Şi felul cum ţine mâna pe coapsa mea, toată noaptea...
doar ca eu să ştiu că el e acolo.
Şi ştiu că ar putea să pară o nebunie...
dar dragostea e nebună, nu-i aşa?
Sigur că e.
- Bună. - Bună.
Am făcut curat în debara. Am găsit vechiul proiector al tatei.
Ăsta eşti tu?
Da...
Micul chirurg drăguţ, nu-i aşa?
Eşti atât de norocos... Eu n-am avut un frate sau o soră.
Eu nu ştiu ce se petrece între voi doi...
dar trebuie să rezolvaţi problema asta, Sam.
Doar vorbeşte cu ea.
- Ai vrut să mă vezi? - Da. Gray...
Se pare că Julia n-a fost înspăimântată de felul în care ai făcut ultima prezentare.
Atunci de ce nu mă daţi afară?
N-am nevoie de umilinţe, jigniri şi aere de superioritate.
- De fapt, voiam să te promovez, dar... - Poftim?
I-am cerut lui Jordan să te facă director executiv la Creaţie, pe răspunderea mea...
şi să-ţi dau frâu liber, să faci ce vrei.
Carrie mi-a zis că ideea cu majoretele a fost a ta.
Cred că ai idei minunate.
Doar că n-ai avut libertatea de a le explora în întregime.
Îmi plac energia, curajul, inocenţa ta...
şi cred că dacă ai sprijinul necesar...
ai să-mi oferi exact ceea ce am nevoie.
- Nu ştiu ce să spun... - Scuze pentru întrerupere. Gray...
întâlnirea de la 12 cu Brother Electronics e în sala mică de conferinţe.
Dar n-am întâlnire la 12:00 cu "Brother Electronics".
Au spus că s-a confirmat de la biroul tău.
Te rog, du-te. Nu vreau să te reţin.
Mulţumesc mult. N-o să-ţi pară rău.
Mulţumesc, domnule Phillips. N-am să vă dezamăgesc.
Nu-i aşa că e adorabilă?
Bună! Îmi pare rău că am întârziat. Nu vă aveam pe agendă.
Bună.
Uite, ţi-ai uitat periuţa de dinţi...
şi m-am gândit că o periuţă parţial tare, parţial cu peri moi...
e greu de găsit.
Asta e tot? Ai venit doar ca să-mi dai periuţa?
Şi să-ţi spun că-mi pare rău.
Am exagerat... Puţin. Nu mult. Doar puţin.
La urma urmei, trebuie să recunoşti...
că e o situaţie excepţională, nu-i aşa?
Pe de altă parte...
Nu sunt prea sigur de ce am fost atât de surprins...
fiindcă, dacă stai să te gândeşti...
e aproape inevitabil ca noi să sfârşim prin a ne îndrăgosti de aceeaşi fată, nu-i aşa?
Te porţi... Te porţi foarte raţional. Prea raţional.
Obişnuiai să faci chestia asta când eram copii.
Apoi mă întorceam cu spatele şi tu mă tachinai.
Ar trebui să-mi pun genunchii în poziţia încrucişat.
Ştii tu, Gray...
Gray, tu nu eşti doar sora mea. Eşti cel mai bun prieten.
Ştii asta, da?
Cât am fost fără tine, am simţit că jumătate din mine lipseşte.
În ultima vreme m-am simţit foarte aiurea.
- O, Sam... - Doar pentru că eşti total lesbiană...
şi îndrăgostită de nevasta mea, asta nu înseamnă că nu putem rezolva problema.
O, Doamne! O, Doamne!
- Doamne! - Asta-i bună...
Ştiam că n-am fost eu. Ştiam că n-am fost eu!
- O, Doam... - Gray!
Gray! Gray!
Ce mai faceţi? Ce mai faceţi? Nu e nimic interesant, oameni buni.
Băgaţi-vă ochii înapoi în cap.
Hei, ce...
- Ce faci? - Vreau să mor chiar acum, în acest lift.
Nu vreau să mai văd vreo fiinţă umană, vreodată.
Nu. Uite.
Gray, ascultă-mă. Nu e chiar atât de rău...
Cui îi pasă de ce cred oamenii ăştia?
Mie îmi pasă. Probabil că-l sună pe Jerry Springer chiar acum, în timp ce vorbim.
Nu. Ba nu. Nu cred că mai face emisiunea.
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Fiindcă eşti rudă cu mine.
- Gray, nu fi ridicolă. - Mă simt ca...
Gray, uite. Tu doar... Tu doar ieşi, bine?
- Nu mai ies niciodată din liftul ăsta. - Poate că asta e...
cea mai mare revelaţie a vieţii tale.
E normal să o iei razna.
- E normal. - Nu mă simt normal.
M-am săturat şi-am obosit ca toţi să zică e normal, e tipic, e banal.
Nu simt nici unul din lucrurile astea.
Ei bine, dar cum te simţi?
- Singură. - De ce?
Pentru că n-o să pot niciodată să merg pe stradă...
de mână cu partenerul meu...
fără ca restul lumii să se holbeze la noi.
Poate că niciodată n-am să am nunta la care visam odată...
şi poate că niciodată n-am să am copii...
şi într-o zi, când am să mor...
oamenii niciodată nu-i vor acorda respect iubitei mele îndurerate...
ca atunci când ar fi fost soţul meu.
Gray...
nu e ca şi când ai fi avut de ales.
Tocmai asta mă înspăimântă.
E mult mai uşor să fii altcineva.
Îţi aminteşti, când eram copii...
tu să fi avut vreo şase ani...
şi tata a venit acasă şi i-a spus mamei că o părăseşte pentru doamna Rosemont.
Da...
Îmi amintesc că am stat în dulap toată noaptea...
ghemuiţi acolo ca doi şoricei, şi...
am ascultat toată cearta lor.
Eram...
aşa de furioasă...
Eram... rănită. Eram doar...
Eram înnebunită şi voiam să ies să-l nenorocesc...
şi, mai ştii ce mi-ai spus?
Aveai doar şase ani...
dar ai spus că totul va fi bine...
că tata n-o să trăiască în minciună...
că va încerca să fie fericit...
şi că toată lumea merită să fie fericită.
Am spus eu asta?
- Da. - Ce profundă eram...
De ce eşti aşa de bun cu mine?
- Ar trebui să mă urăşti. - De ce? Că ai gusturi bune?
Niciodată nu trebuie să-ţi faci griji în privinţa asta.
Adică e total, la nebunie, pasional...
până la lună şi înapoi, îndrăgostită de tine.
- Serios? - Da.
Asta-i grozav... pentru mine. Nu-i aşa de grozav pentru tine.
Dar n-ai să mă faci să mă simt vinovat pentru asta, nu-i aşa?
Gray, ştii ceva?
Nu te poţi aştepta ca prima fată de care te îndrăgosteşti...
să-ţi răspundă la sentimente.
Nu... Nu merge aşa.
Ar fi echivalentul unei căsătorii încă de la vârsta de 12 ani.
Tu încă n-ai trecut de pubertatea lesbiană.
- Cred că sunt pregătită să ies. - Să le spui tuturor?
- Nu. Să ies din lift. - Din lift...
Ar fi trebuit s-o rup cu Dereck de mult timp.
Acum mă simt excelent.
- Dar tu? Încă n-ai întâlnit pe nimeni? - Încă nu.
Serios? Fetele ar trebui să stea la coadă, pentru tine.
- Care e genul tău? - N-am un gen preferat.
Adică, chestiile de bază. Brunetă, blondă, scundă, înaltă...
Depinde, cred.
- Amuzantă. Trebuie să fie amuzantă. - Amuzantă ar fi bine.
- Şi stilată. Nu cu "Birkenstocks". - Asta e clar.
Şi, pentru numele lui Dumnezeu, să nu te încurci
cu vreuna din alea care nu cred în epilarea cu ceară.
- Mă omori. - Pot să te întreb ceva?
- Da. - Te-ai simţit vreodată atrasă de mine?
- Nu. - Serios?
- Nu. - Nici măcar puţin?
Nu.
Nici măcar anul trecut, când slăbisem, după cursurile de la "Pilates"?
Sau săptămâna trecută, când am purtat rochia aia roz MarcJacobs, la muncă...
şi mi-ai zis că arăt drăguţ?
Arătai drăguţ. Eşti drăguţă, dar ştii, nu drăguţă în sensul ăla. Doar drăguţă.
E atât de deprimant...
Nu că m-aş da la fete, dar dacă eram o fată care se dă la fete...
sigur m-aş da la mine, deoarece cred că sunt bună.
Eşti bună, dar, nu ştiu, nu eşti genul meu.
Dar ai zis că n-ai un gen.
- Încetează să mai vorbeşti despre asta. - Bine.
Stai. Nu te duci de obicei la terapie joia, la prânz?
Doamne... Am întârziat. La naiba.
Bine. Ştii, chiar nu vreau să mă duc, aşa că, fii atentă.
Sydney, sunt Gray.
Îmi pare rău că am întârziat, dar nu vreau să merg la cuştile cu lilieci...
nici să facem căţărări, nici bowling, sau altceva, cu tine...
pentru că mă simt foarte bine...
şi nu cred că eşti psihologul ideal pentru mine, aşa că te concediez.
Mulţumesc, şi să ai o zi bună.
- A fost o nebunie. - Îţi vine să crezi că tocmai am făcut-o?
A fost uimitor.
Vrei să mergem la cosmetică înainte să ne întoarcem la muncă?
- Sigur. Vreau să-mi fac pedichiura. - Da.
Dar dacă mi-aş face părul roşcat? Crezi că atunci te-ai simţi atrasă de mine?
- Da. - Serios?
Eşti tare.
Nu pot să merg până la capăt.
- Ba da, poţi. - De ce trebuie s-o fac?
Pentru că eşti lesbiană şi trebuie să începi să te comporţi ca atare.
Şi ce-ar trebui să fac? Să port un semn în frunte?
Nu, dar tu n-ai făcut sex cu o femeie, încă...
şi, ştii, asta-i ca şi cum ai fi negru...
şi n-ai ascultat niciodată "Jackson Five"...
sau ca şi cum ai fi evreu şi n-ai fi circumcis...
sau ai fi indian şi n-ai mâncat niciodată curry, sau...
Sau să fii scoţian şi să nu poţi să-ţi ţii gura?
- Presupun că da. Hai. - Bună.
Îmi pare rău. Bărbaţilor nu le e permis.
Asta nu e împotriva legii?
- Intru doar pentru câteva minute. - Da.
- Fără excepţii. Fără bărbaţi. - Las-o baltă.
Ei bine, intră singură.
Nu pot intra singură. Glumeşti?
Am o idee.
Aş dori un "Apricot Sour", vă rog.
Eu vreau un "Cosmo". Fără prea mult suc de mure.
Şi un pic de lămâie şi o picătură de lime.
Şi un pic de zahăr pe margine.
Imediat.
"Apricot Sour"?!
Credeam că asta beţi voi, femeile, pentru Dumnezeu.
- Îţi cade o geană. - Dă-mi o oglindă, repede.
Bună. Pot să-ţi ofer o băutură?
O, nu. Nu beau.
Mulţumesc, oricum.
Nu bei?
Taci.
E chiar bun, de fapt.
Hai să ieşim de aici. N-am să întâlnesc pe nimeni, aici.
Hei, mai stai puţin.
O, Doamne... E Julia Bartlett.
- Repede, repede. Trebuie să ies de aici. - De ce?
- Nu se poate să mă vadă într-un bar gay. - Hello... E cineva acolo?
Nu. Ea? Aşa crezi?
Gray, ţi-a zis mama ta vreodată...
ce grad de inteligenţă ai?
- Bună, Gray. - Bună.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu mă bucur să te văd.
Tocmai am luat o pauză de la lucrul la prezentarea ta.
Gray, eu n-am venit aici ca să te verific.
Bună.
Numele meu e Georgette.
- Bună. - Îmi pare bine.
Drăguţ.
Şi tocmai am să vă la, pe voi două...
să discutaţi despre orice.
- Drăguţ. - Nu pleca.
Da, şi mie mi-a făcut plăcere să te văd. Foarte bine. Foarte bine.
Modelul olandez.. Trei săruturi. Deci...
Bine... E bine.
Eu sunt bine... tu eşti bine. Totul va fi bine, iar eu trebuie să plec.
Chiar m-ai surprins zilele trecute.
Habar nu aveam că eşti lesbiană.
Asta ne face să fim două.
Tu nu de-abia ţi-ai dat seama, nu-i aşa?
Ia-o sub forma asta:
Hotelul meu a fost închis pentru mult timp...
dar în seara asta e marea deschidere.
Au mai fost câteva deschideri false...
dar în seara asta e pe bune.
Eu, nu... nu înţeleg.
Da, abia acum recunosc.
Nu cred că deranjează pe cineva de aici.
Chiar eşti adorabilă.
Întotdeauna am crezut asta.
Serios?
Din prima zi, în costumul crem, cu dunguliţe, în care erai îmbrăcată.
Şi mie îmi place costumul ăla.
Cred că l-am luat de la "Banana Republic".
Sau poate era "Emporio Armani".
De fapt, se poate să fi fost "Barneys", dar cămaşa era de la "Bloomies".
Ascultă. Am o sticlă de coniac fin...
pe care tocmai am adus-o când m-am întors din Franţa, şi aş vrea...
- ... mi-ar face plăcere să o bem împreună. - O ai aici, la tine?
Nu. Acasă.
Intersecţia dintre Central Park West şi strada 85.
Păi... bine...
Îmi place coniacul.
Îmi place şi brandy.
De obicei beau coniac stropit cu puţin brandy, peste.
Am şi brandy.
- Renunţă. Eşti terminată. - Ai să-ţi înghiţi vorbele astea.
Hai, Gray! Hai!
Traducerea şi adaptarea: B'EST Team
B'EST Team: Am@Deus, AFaith & Devilschoice
Supervizarea: thriller & veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro