© Adaptarea: Legendofmir Traducerea: DOOMNEZEU ™
E anul 2980, şi acum ştim că moartea nu e sfîrşitul.
Un suflet poate fi extras de la un recent decedat, şi să fie folosit să creze un
lichid albastru numit esenţă.
Poate readuce o persoană la viaţă sub forma unui hibrid om-cyborg.
E un proces costisitor folosit de cei bogaţi şi puternici.
Restul, fac tot ce pot pentru supravieţuire.
Malachi Monroe, eşti acuzat de infracţiunea de nesupunere interstelară civilă.
- Cum pledezi? - Eu n-am făcut nimic rău.
Eu mă tem că lipsa ta de onestitate, şi remuşcarea nu-mi lasă de ales decît să te
găsesc vinovat.
Dar tu ai o greşită...
Malachi Monroe, fie ca Zeii să aibă milă de sufletul tău.
Kip Corman, ai fost acuzat de infracţiunea de furt interstelar. Cum pledezi?
Unicul lucru de care sînt vinovat e să fiu un scriitor de porcării, mai bun decît tine.
Totuşi, aici eşti pe cale să fii aruncat în gura unui Nolgath.
- Eu te găsesc vinovat ca acuzat. - De ce nu renunţi la actul judecătoresc?
Eşti o lipitoare ucigaşă care nici măcar n-a putut găsi Cristalul Dolstar, deşi practic
stătea în propria ta curte.
E păcat că fiica ta n-a putut fi aici, să vadă acest moment.
Cînd o voi găsi, şi o voi găsi, ea v-a avea aceeaşi soartă ca, şi tine.
- Ultimele cuvinte? - Ne vedem noi în curînd.
Eu voi zice tuturor că ultimele voastre cuvinte, au fost zgomote incoerente, şi că
aţi implorat pentru viaţa voastră.
Adio Kip Corman.
Nu!
Dă-mi cîrma, scumpo. Tu ai tăiat asta destul de aproape, nu crezi?
Abia am prins asta fugind.
V-a trebui să termin reparaţiile cînd ajungem noi, la postul comercial.
Mai am un unic lucru ce trebuie să-l fac.
- Alertă. Circuit cuantic instabil. - Taylor.
- Ce faci? - Cum a mers?
- Asta se poate salva? - Nu.
- La naiba. - Elnora?
Îi jur că femeia, ea aia a primit o lovitură să o dea în bară cu mine.
Ea deţine unicul post de afaceri din această parte a Skytrail-ului wantanian.
- Deci? - Ea îi fute pe toţi.
Cum arată nava? Putem să plecăm?
Sistemul de lumini e la un sfert de capacitate iar hyperdrive-ul e-n stare proastă.
Cît de proastă?
Noi vom putea face doar un salt, apoi asta e tot.
Nouă ne trebuie cel puţin 5 milioane de credite, s-o reparăm.
- La naiba. - Cît am primit noi pentru cristal?
- 500.500. - Da, ea te-a păcălit de tot.
- Da, da, ea m-a păcălit... - Tată?
- Ce ai mai făcut acum? - Eu n-am făcut nimic.
Acolo era această monedă. A fost ca o...
- E, e... - Nu iar.
- Ea a părăsit-o afară. Eu nu ştiam ce e. - Tată!
E asta o situaţie „poate trebuia să plecăm” sau o situatie de tip:
„Ar trebui să plecăm naibii, de aici”?
Ştii că nu-mi place limbajul ăla, ce iese din gura ta.
Cu toate astea, în această situaţie, la naiba e potrivit. Vorbeam de Diavol.
Tu cred că eşti cel mai prost om din toată Galaxia.
Nu-s eu cel ce a lăsat un artefact din perioada dandoliană, afară.
Returnaţi moneda imediat, sau veţi suferi consecinţele.
Şi care ar fi consecinţele?
Îţi voi rupe braţ cu braţ, şi te voi scălda în sîngele tău, şi în lacrimile tale.
- Asta trebuie să însemne ceva ptr. tine? - A aparţinut surorii mele, înainte să moară.
- A fost preferata ei, cel mai de preţ. - Îmi pare rău, nu ştiam asta.
- Condoleantele mele. Cum a murit ea? - Eu am ucis-o.
Bine. Decolare.
Atenţie. Aprindere neautorizată.
750 puncte de penalizare au fost aplicate licenţei dvs. de navigator.
Atenţie. Decolare neautorizată.
Licenţa ta de navigator e retrasă, de către departamentul de vehicule spaţiale sub cod
de la punctul 750.
Gravitaţia activată. Astrogatorul pornit.
- Ce vom face noi acum? - Trebuie să găsim, un scor mare.
Ne-am revenit pe picioarele noastre.
Tu nu trebuia să cheltuieşti totul, pe...
Taylor, sînt multe lucruri ce le regret în viaţa mea, dar asta nu e unul din ele.
Aminteşte-ţi că pe vremuri, ne-am îndreptat în spaţiul adînc. Fără diagramă, fără planuri.
Noi n-a trebuit niciodată să ne facem griji datorită creditelor.
Era vorba doar de distracţie.
- Ai spus că mai putem face, un salt. - Da.
- Să-l facem, şi să vedem unde ajungem. - O bună aventură, de modă veche.
Exact.
Aparatul Neutrino activat.
- Porneşte-l. - Hiper-salt în 3, 2, 1.
Hiper-navigatorul calculează.
Haide, lasă-mă să mă ocup eu de asta.
Eu nu voi risca să-mi risipesc credite, să te aduc înapoi.
- Nu te voi dezamăgi mamă. - Asta v-a fi prima.
- Curăţare în zona 7. - Prizonier asigurat.
- Zona 7 e securizată. - Bine.
Adună o echipă mică, şi recuperează acel artefact.
- Dar cum rămîne cu Kip? - Adu-l înapoi la mine, dacă poţi.
- Şi dacă nu pot? - Fă ceeace trebuie făcut.
El e la fel de bun, şi mort.
- Scanarea hipercanalelor pentru tracker. - I-am lovit, cu un tracker.
- Ei au făcut un salt la sect. 63A. Urmaţi-mă. - Recepţionat.
Mă bucur că te-am găsit. Am fost atît de singur.
Acum vei dansa cu mine? Doar tu, şi eu.
Nu.
Şi iată-o pe ea.
Nu ştiu cum a crezut c-ar putea scăpa de noi.
Coordonatele de andocare blocate. Scanez canalele de comunicaţii.
- Ne putem conecta la comunicaţiile ei? - Negativ. Ea ne blochează.
- În regulă. Hai să batem la uşă. - Bine.
O bătaie prietenoasă. Ea nu e obişnuită cu noi, morţi.
Cum doriţi.
Sistemele de arme armate.
Scuturile staţiei sînt dezactivate.
Manx, pregătiţi-vă să vă conectaţi la staţie.
Ţintă detectată. Sectorul 5.
- Poţi să urmăreşti aparatul ăla? - Dă-mi un minut.
- Înterceptaţi-l. - Urmăresc ţintă.
- Am prins-o. - Tu poţi fugii, dar nu te poţi ascunde.
Scurgere din nucleul de neutrino. Suportul de viaţă constant.
Încărcarea bateriilor electromagnetice(EM).
- O vom aduce pe ea, înapoi. - Noi nu trebuia să fim deloc în acel sector.
- Păi, eu te iert. O v-a face, şi mama. - Aşa sper, şi eu.
- De ce nu te odihneşti? - Sînt complet trezit.
- Poate un pui de somn, v-a fi mai bine. - Continuă. Mă descurc eu.
- Te iubesc tată. - Te iubesc dragă.
Şi eu te iubesc. Şi te voi aduce eu înapoi.
Noapte bună mamă.
Geoscanare. Profilul planetei: clasa 1.
- Şi noi am ajuns. - Bun. Vreau să stai pe navă.
- Lasă-l pe Manx să rămînă. - Vreau pe cineva în care s-am încredere.
Pilot automat activat.
Manx e prea prost să se gîndească măcar, să te trădeze.
Hai, dă-mi drumul.
Bine, dar nu-i poţi face rău acestei femei în nici un fel. Înţelegi?
Tu nu eşti amuzant deloc.
- Se apropie ţinta. - Şi în curînd voi avea tot ce-mi doresc.
Şi tu ce-ţi doreşti?
Universul.
Atenţie. Staţia Stellastar, în faţă.
Stellastar, aici căpitanul Kip Corman. Eşti acolo?
Scanarea pentru, semne de viaţă.
- Stellastar, ai nevoie de asistenţă? - Scanarea armelor terminată.
Dă-o naibii.
Tată?
- Bună dimineaţa prinţesă. - Eu unde sînt?
- Eşti într-o unitate de recuperare clasa 6. - Unde e mama?
Am cheltuit noi tot ce aveam, dar n-aveam suficient să finalizez procesul.
Îmi pare rău.
Noi am andocat?
- Staţia spaţială pluteşte-n întuneric. - Ei au nevoie de ajutor?
- Le-am oferit-o. Nici un răspuns. - Deci e abandonată?
- Aşa se pare. - Ştii tu ce înseamnă asta.
- Înapoi în joc iubito. - Da!
Unitatea de stabilizare gravitaţională "0" funcţionează defectuos.
- Îl poţi repara? - Nu fără piese de schimb.
V-a trebui să reechilibrez manual propulsoarele termice.
Te deranjează să faci singur recunoaşterea atunci?
Desigur.
Voi verifica mai întîi piesele, s-o repunem în funcţiune pe această bătrînă, să mergem.
- O fi ea bătrînă, dar ea e o doamnă. - Mă ţi la curent, cu ce găseşti?
- Bine. - Poate vei găsi ceva tare.
Noi sîntem aproape acolo.
- Ce-a spus el? - Ceva despre, că vrea să moară.
Păi, noi putem fi ospitalieri. Să le onorăm cererea.
Zi-le că noi acceptăm.
Iată!
- Asta a fost amuzant. - Să mergem.
- Mag Locks eliberat. - Taylor, ceva noroc pe acolo?
- Am găsit cîteva piese ce avem noi nevoie. - Poţi să spui, ce fel de staţie e?
Se pare că e un fel de staţie de cercetare.
- Galactică, sau proprietate privată? - Sigur privată. Există, şi ceva contrabandă.
- Ceva interesant? - O grămadă de chestii lichide.
Eu o să iau o sticlă din asta. Să fie 2.
- Crezi că acele lucruri, au luat-o? - Nu.
- Dar trebuie să recunoşti, ea cam vicleană. - Ea e încă în gară.
- Să fi binecuvîntat. - Mulţumesc.
- Bună. - M-am întors la bord. Ne întîlnim în spate.
- Nu te mişca. - Pune arma deoparte.
O să vrei să auzi, ce are ea de spus.
În primul rînd, trebuie să plecăm de aici cît mai curînd posibil.
- Noi n-avem prea mult timp. - Eu sînt căpitanul acestei nave.
- Eu voi decide ce trebuie făcut. - Uite, am găsit 16 milioane de credite aici.
- Tată. - Eşti norocos.
Căpitanul tocmai a decis că e timpul de plecare.
Bine.
Motoarele sub-luminice online.
Bine, zi-mi iar, unde ai găsit-o?
- Ea se ascundea într-un costum spaţial. - Şi ai încredere în ea?
Ea pare inofensivă.
Taylor, asta ai spus de acel pui de dragon cu 3 capete, ce a crescut în distrugătorul lumilor.
Nu cred că trebuie să ne facem griji pentru asta.
- Scanare pentru ţinte. - Ei au fost adversari demni?
- Nu. Ei n-au fost o mare provocare. - Nimic nu e o provocare ptr. puternicul Manx.
Eu simt teama din inimile celor cu care mă încleştez.
Îmi eu cer rîndul.
Voi merge eu pe acea navă, şi o voi ucide pe acea femeie moartă.
- Şi erai tu îngrijorat, pentru mine. - Stai jos!
Nu putem în nici un fel, să formăm, modelăm sau să rănim femeia.
Tu cîştigi aducînd-o înapoi la mine vie.
Atunci ţi-o voi preda vie, şi nevătămată.
- Bine, vorbeşte. - Numele meu e Jackie.
Îmi pare bine, să vă cunosc. Nu-mi vei spune tu, numele tău?
Ştiu că fiica ta se numeşte Taylor. Ea e foarte drăguţă.
- Kip. - E un nume frumos.
- Căpitane Kip. - Doar Kip.
Da d-le. Sînt un savant. Sînt specializat în cartografie celestă.
Cartografie cerească?
E o ramură a cartografiei care se ocupă cu cartografierea stelelor, galaxiilor, altor
obiecte astronomice pe sfera cerească.
Stai, tu mi-ai spus că te ascunzi de nişte oameni periculoşi.
Da Dykstra, de liderul grupului e după mine.
El a citit cîteva din teoriile mele privitor la unele nave ce se pierd în Rift Triangulum
inclusiv legendarul Deepstar.
Oamenii caută Deepstar de ani de zile. Nu poate fi găsit.
Asta că nu pot găsi farul de atenţionare.
Găsiţi farul, apoi puteţi găsi nava Deepstar.
Ştiu unde e. E ceeace mi-a adus mie Dykstra.
El a zis că face parte dintr-o firmă privată ce caută cereri de salvare, şi că mă dorea
să le trasez eu cursul.
Scopul lor era să găsească Deepstar, şi să revendice vastele bogăţii de la bord.
Eu am început să observ că unele lucruri nu erau în legătură cu Dykstra, şi echipa lui.
Ce vrei să spui prin nu erau?
Ei ucid aproape pe toţi cei ce-i întîlnesc. Şi ei se bucură de asta.
Mi-am dat seama că odată ce voi găsi Deepstar-ul, eu voi fi următorul.
Deci cînd ne-am oprit pe Dover, am împrumutat o navă, şi am fugit.
- Ai împrumutat? - Fără permisiune.
Îmi pare rău. Pe bune.
Nava a fost avariată la evadare, şi a murit ca un cowerpuss carnelian.
Păi eşti norocos, c-ai dat peste staţie.
Asta n-a fost noroc. Am lucrat acolo acum 10 ani.
Partea norocoasă a fost că acreditările mele, erau încă valabile.
Scopul meu era să ajung la staţie, să împrumut o altă navă, dar staţia era goală.
Jurnalul spunea că se aflau într-o misiune de cercetare la limita exterioară.
Nava mea era prea avariată să fie reparată deci am aşteptat, sperînd că v-a apărea cineva.
Dacă găsim Deepstar, am putea obţine destule credite, s-o aducem pe mama înapoi.
- De ce ai tu încredere în noi? - Voi n-aţi încercat să mă omorîţi.
Păi, ce zici de aceşti tipi, despre care ziceai că te urmăresc?
- Nu vă faceţi griji. Le-am lăsat eu ceva. - Asta e fata mea.
Jackie! E puternicul Manx! Eu sînt aici să te reîntorc, la Dykstra.
Unde te ascunzi?
Nu pot să cred că l-ai lăsat să plece singur.
Nici măcar Manx, n-a putut strica asta.
- Ciocnire cu resturi astrale. - Ce naiba s-a întîmplat?
Păi, n-ar fi putut fi o supratensiune. Staţia era moartă.
Mort e Manx, şi nu voi vărsa nici o lacrimă pentru el.
- Jackie totuşi, noi aveam nevoie de ea. - Ştiu.
Verificaţi nava, şi încercaţi să aflaţi ce fel de daune, noi am suferit.
Atenţie. Impacturi structurale. Alerte de sistem.
Sistemele susţinerii vieţii, compromise.
Deepstar era atît de aproape. Aproape c-o simţeam.
Mai poate exista speranţă. Am găsit eu ceva.
Ea era singura persoană ce avea vreo şansă s-o găsească.
Păi, dacă mă lăsa-i să termin.
Am găsit un semnal de la o navă ce a părăsit recent staţia.
- Poate c-a scăpat cu ea. - Poţi s-o găseşti?
Deja e pe ea.
Calcularea hărţilor astrologice.
N-atinge aia.
Nu mai atingeţi lucruri pe aici!
Stop! Vă rog.
Scuzaţi-mă.
Am reparat propulsoarele turbo, dar hiperviteza e încă pleznită.
- Bună treaba. - Incursiune subluminică. Alerta de apropire.
Cred c-avem companie.
Chiar credeai că poţi fugi prin galaxie, cu proprietatea mea, şi să nu te găsesc?
- Zi-mi că tu nu eşti aşa de prost. - Eu nu-s atît de prost.
- Tu nu eşti în poziţia să fi, un isteţ. - Sînt un deştept, sau sînt un prost?
Ştii, începi să pari confuză Elnora.
Te voi face să-ţi doreşti, să nu te fi născut, niciodată!
Îţi voi smulge părţile cărnoase, şi le voi afişa cu mîndrie pe biroul meu într-un
borcan de sticlă.
În acest fel, dacă cineva se gîndeşte să mă mai păcălească vreodată, v-a vedea ce
urmează, în viitorul lor.
- El e vechiul meu şef. - Bună, eu sînt Jackie.
- Taci! - Ea e nepoliticoasă.
Băieţi, eu aş păstra această conversaţie pentru altă dată.
Atenţie. Alertă de proximitate. Pe mai multe sectoare.
- Te gîndeşti la ce mă gîndesc eu? - Probabil ca nu.
- La ce ne gîndim? - Stai jos.
Nu vei scăpa niciodată de mine, niciodată.
Putem noi mulţumi cîmpului de asteroizi ptr. acel pic de noroc.
- Ce mai aştepţi? - Ei intră într-un cîmp de asteroizi.
- Şi ce dacă? - E prea periculos. Ei nu vor supravieţui.
Eu n-aş fi prea sigur de asta.
Eu nu-s speriat. O să intru acolo, şi o să te fac mîndru.
Eu nu m-aş aştepta la nimic, mai puţin de la carnea, şi sîngele meu.
- Pentru familie, eu voi... - Bine, continuă cu ea!
Atenţie.
Ciocnire iminentă.
Ostilii se apropie.
Băieţi, noi avem companie.
- Îţi ordon să-l sprijini pe el. - Serios?
Ajută-l, sau nu te mai obosi să te întorci.
- Asta a fost o idee proastă. - Prea tîrziu acum.
- El are dreptate, despre noastră. - Eu nu pot să-l scutur.
- Dar... - Atenţie. Alertă de coliziune.
- Eu îi pot coace. Eşti gata? - Da.
- Ce mai e acum? - Du-te!
Atenţie. Atenţie. Ciocnire iminentă.
Nu iar.
- Bravo Ezechiel! - E timpul de plecare de aici.
- Ai făcut-o. - Cu toţii sînteţi nebuni!
- Raport de stare. - Nava a fost distrusă.
- Eşti sigur? - Da. A avut loc o explozie masivă.
Ezechiel trebuia să fie în raza de comunicaţie, pe cealaltă parte a cîmpului
de asteroizi, la acest moment.
- Eşti în viaţă? - Şi bine.
- Cealaltă navă, mă tem că nu atît de mult. - Fiul meu Ezekiel, pilota acea navă.
Eu nu ştiam asta. Ca de la un părinte la altul, îmi pare sincer rău Elnora.
Îmi pare rău că nu înlocuieşte asta creditele v-a trebui să cheltuiesc, să-l aduc înapoi.
Creditele, de asta eşti tu supărat? Creditele?
Ia aminte. Tu vei plăti!
- Resetare. - Cîte pagube am suferit noi?
- Ea v-a zbura, dar abia dacă se v-a mişca. - Păi, asta e tot ce ne trebuie.
Nina urmăreşte o navă.
- Crezi c-a scăpat? - Aşa sper. Altfel, toate astea-s de prisos.
Eşti sigur că acesta e?
Dacă coordonatele au fost introduse corect atunci da.
- Ştiu eu, de ce nimeni n-a găsit farul. - De ce?
Planeta asta e Zeno. E cunoscută, şi ca o planetă a morţii, despre care se zvoneşte că
e locuită de giganţi. Ei ne-ar vedea venind de la kilometri depărtare.
Bine.
- Ce zici de pod? - E mic.
- S-ar putea să se strecoare nedetectat. - E un sistem de livrare, Taylor.
- E conceput să fie controlat de la distanţă. - Dar acolo există controale.
- Le-am mai folosit. Pot s-o zbor eu. - Nu, nu, nu facem asta, bine?
- În regulă. O s-o fac eu. - Nu! Comenzile necesită minute de reglaje.
- Tu ai mîinile prea grele. - Voi merge eu.
E cea mai bună şansă a noastră s-o recuperăm pe mama.
- Nici măcar nu sîntem siguri, că e acolo jos. - Pot?
- Dă-i drumul. - Bine.
Sîntem suficient de aproape acum, încît cred că putem auzi farul, de atenţionare.
Tu auzi aia? E acolo!
Tată. Noi trebuie s-o facem.
Nu mai pot trece prin asta Taylor.
Nu voi lăsa asta să se întîmple. Iţi promit.
- Ia o puşcă. - Bine.
Motoarele pe viteză. Calcularea traiectoriei.
- Eu n-ar fi trebuit s-o las să plece. - Chiar crezi c-ai fi putut-o opri?
Nu.
Pur, şi simplu nu suport să nu ştiu, ce se întîmplă acolo jos.
O să fie bine. Eu pot spune, ea e specială.
Tu eşti un tip mare.
Bine, mergi mai departe, tipule mare.
Bine, te-am înţeles acum.
- Cu cine e poza? - Ea e soţia mea.
E frumoasă. Întotdeauna mi-am dorit să fac parte dintr-o familie.
- Unde e ea? - Ea e...
Farul se mişcă.
Asta înseamnă că, ea o are. Ea o are!
Secvenţa de lansare, activată.
Motoarele pe viteză.
Calculul traiectoriei.
- Ce se întîmplă? - Alertă de tractoarE. Alertă de tractoare.
Nu!
- Ea trebuia să se întoarcă, pînă acum. - Farul a încetat să se mai mişte.
- Cu cine vorbesc? - Căpitanul Kip Corman. Tu cine eşti?
Numele meu e Dykstra. Sînt sigur c-ai auzit de mine.
- Am auzit. - Atunci ştii, în ce poziţie te afli.
Eu o am pe femeia ta.
Ce ştiu eu e că dacă o răneşti, eu te voi omorî.
N-o s-o rănesc eu, dar cu prietenul meu de aici, asta v-a fi o altă poveste.
Tot ce trebuie să fac, e să pocnesc din deget şi lucrurile pot deveni f. nasoale.
Îţi fac o propunere, un schimb.
Îţi voi andoca eu nava, îţi dau femeia, tu mi-o dai pe a mea, şi asta e unica ofertă
de pe masă. Ştiu că pot conta pe tine, să iei decizia corectă.
- Ştiam că n-ar fi trebuit să-i dau drumul. - E în regulă. Voi merge eu.
Dacă el e cine spui tu că e, el ne v-a ucide pe toţi, oricum.
- Deci ce facem? - Omoară-l pe el mai întîi.
Deschide ochii Jackie.
Jackie?
Ajunge!
- Nina vino, şi alătură-te petrecerii. - Cu plăcere.
- Îmi pare rău. - Ei ce i-ai făcut?
- I-am dat ei un sedativ. - Fă ce vrei, cu mine. Lasă-o să plece.
Voiam. Nu-s monstrul care sînt făcut să fiu. Dar ştii ce, m-am răzgîndit.
Poţi s-o ţii pe Jackie. N-am nevoie de ea.
- Eu am ce-mi trebuie. - De ce ai oferit tu, la schimb?
Că tu ai ceva cu adevărat important ce eu îmi doresc.
- Nu, n-o atinge. - Eu n-am nevoie de ea. Eu vreau nava ta.
Vezi tu asta, a văzut zile mai bune, şi se pare c-ai făcut-o mai rea, şi pentru asta
eu voi păstra chestia asta drăguţă, ca plată.
- Te voi ucide, jur pe D-zeu. - Ultimele cuvinte celebre.
La revedere căpitane.
Integritatea carcasei s-a prăbuşit.
- Ce-o să facem noi, cu ea? - Las-o. Ei pot muri împreună.
Un căpitan trebuie să se scufunde cu nava lui. Din fericire ptr. mine, asta e nava ta acum.
Taylor!
Mamă.
Taylor!
- Încearcă să nu te mişti prea mult. - Nu-ţi fă griji.
Efectele medicamentului se vor diminua în curînd.
Pot să iau o gură, din asta?
- Eşti forţa echipei tale? - Nu fac parte din nici o echipă.
- Dar tu eşti tipul dur, corect? - Da. Ai putea spune, şi aşa.
- De unde eşti? - Jeriba.
- Luna gunoaielor criminale. - Tu ai fost acolo?
- Nu. Dar am auzit legende. - Da.
Poveştile sînt destul de proaste, dar e mult mai rău.
Cu siguranţă nu e un loc pentru femei.
Poate Nina. Ea probabil s-ar descurca bine.
Mama mea a încercat, dar...
- Ce s-a întîmplat? - Ea s-a îmbolnăvit.
Obişnuia să ţipe toată noaptea. Ţipetele îmi răsună încă, în cap.
Şi apoi ea a murit.
- Ce faci tu, cu criminalii ăştia? - Eu sînt un ticălos, la fel ca ei.
Nu.
Tu pari diferit.
Căpitane, mă auzi?
- De cît timp sînt pe dinafară? - O oră, şi ceva.
Noi trebuie să ridicăm nava, şi să fugim, şi să mergem după ei.
Noi trebuie s-avem unelte, şi piese de schimb pe undeva pe aici, corect?
- Da. Am adunat tot ce am putut găsi. - Bine, să trecem la treabă.
- Lucrurile astea sînt puternice. - Uşoare.
- Ar fi bine, să nu încerci tu nimic. - Eu aş vrea să încerc o mulţime de lucruri.
Păi ce mai aştepţi?
- Tachinare. - O să te împuşc.
Da, tu n-ai ouă(curaj). Cred că tu ai nevoie de asta să funcţioneze.
E o ruşine. Eu speram s-am un pic de acţiune mai întîi.
- Să mergem. - Am trecut peste, dragă. Poate mai tîrziu.
- Căpitane, pot să iau slazonul, te rog? - Am înţeles. Aici.
Mulţumesc.
- Mă simt ameţit. - Probabil că noi rămînem fără oxigen.
- Cît timp mai avem? - O navă de această dimensiune, păi cam 3h.
De ce simt eu că vine un fund?
Păi în ultima oră, corpul se v-a lupta să rămînă în viaţă.
Activitatea fizică v-a fi aproape inexistentă.
Ai putea spune, cam doar 2 ore.
Arma ta n-a fost unicul lucru ce l-am găsit.
Zi-mi, chiar reînvie oamenii, din morţi?
Un corp moare. Sufletul, şi fiinţa lor pot fi menţinute în viaţă, prin extracţie.
Corpul creat prin robotică, şi ţesut donor e o replică exactă.
Un hibrid cyborg-uman nu e o fiinţă umană.
Un corp nu e ceeace defineşte o persoană. Sufletul lor, esenţa lor contează.
Să-ţi spun, dacă dau vreodată de unul din acei ciudaţi, îl voi omorî doar din principiu.
- De unde ai şti tu? - Aş şti.
- Ai grijă cu aia. - Cine e?
Mama mea.
Păi, nu-ţi face griji. Voi avea grijă de ea.
La naiba!
Dumnezeule!
N-ai terminat niciodată să-mi vorbeşti despre soţia ta.
Te rog? Chiar aş vrea să ştiu.
Eram bogaţi, şi ne plăceau aventurile.
Am mers în locuri, în care n-ar fi trebuit să mergem.
Şi mi-am asumat şanse, ce n-ar fi trebuit să mi le asum.
Noi ne-am prăbuşit. Am pierdut foarte mult.
Dar eu l-aş putea cumpăra înapoi. Aşa am crezut, şi eu.
Nu mi-am dat seama cît de scumpă era esenţa. Am cheltuit tot ce aveam.
Acum facem aceste misiuni de salvare sperînd să obţinem suficiente credite, să finalizăm
procesul, s-o aducem înapoi.
Veţi reuşi.
Dacă tot ce spun ei despre Deepstar e adevărat, vei avea atît de multe credite
că nu vei mai avea, de ce să-ţi faci griji vreodată.
- Vei fi pregătit pentru viaţă. - Tot ce vreau eu, e familia mea înapoi.
Atunci să terminăm reparaţiile, şi să-i aducem înapoi.
- Ţi-am spus că eu voi găsi Deepstar. - Şi niciodată eu nu m-am îndoit de tine.
De aceea eşti singurul cu care-l voi împărţi.
- Cum rămîne cu Wade? - Wade, e prea instabil.
Şi cînd v-a veni momentul, vreau s-ai grijă de el.
Orice pentru tine.
Fiul meu a murit iar, din cauza ta.
- Era un pilot mai bun decît mine. - Şi decît mine deasemenea.
Deci ziceţi amîndoi că fiul meu a murit, că amîndoi sînteţi inadecvaţi cu
joburile voastre?
Da, nu. Adică nu.
Ezechiel a fost cel mai bun. N-aveam nici o îndoială în mintea mea, că v-a duce la bun
sfîrşit, misiunea.
- Vrei să spui că el a eşuat? - Nu. Da.
Pregăteşte-mi nava. O să-l omor pe Kip eu singură.
- Păi, un singur lucru mai rămîne de făcut. - Păi, dă-l înăuntru.
Nu, nu e atît de simplu. Ar putea merge, în 2 locuri.
Îl pui într-un singur loc, şi repară nava şi pune alimentarea principală, online.
Îl pui în celălalt, porneşte manual hiperdrive-ul, dar dacă porneşti hiperdrivul
fără să fie complet alimentată, nava v-a fi zdrobită, ca o cutie goală.
- Păi, în care intră? - Nu ştiu.
- Taylor face de obicei chestia asta. - Haide.
Noi rămînem fără timp.
Acum ne vom confrunta cu lupta cu moartea de o oră, şi chiar aş vrea să evit asta, vă rog.
În regulă. Să dăm cu moneda.
Asta e un Dandolian Reclam. De unde ai luat-o?
L-am împrumutat. Cozi.
Stînga.
Am reuşit! Am reuşit! Funcţionează!
- De unde ai ştiut ce v-a face asta? - Metalul principal din absomium-ul monedei.
Acesta perturbă cîmpurile magnetice. De aceea au încetat să le mai facă.
2 din 3?
Nu, o voi schimba pe celălalt.
Repornire.
- Reporniţi protocoalele. - Am ştiut asta.
Sper că Wade a avut grijă de tine. Ai tratat-o corect?
- Un domn nu spune niciodată. - Pun pariu.
Vreau doar să vă anunţ că ne apropiem de destinaţia noastră.
Odată ce obţinem comorile ce le căutăm, vă vom elibera.
- Asta e o grămadă de rahat, şi tu ştii asta. - Îmi place sinceritatea ta.
- Deci zi-mi, cine e această d-nă drăguţă? - Cred că ea, e mama ei.
Se întîmplă, s-am esenţa ei.
A existat un moment în viaţa mea, ce asta e tot ce mi-am dorit.
- Eu am avut o soţie odată. - Niciodată nu mi-ai spus asta.
Păi, noi toţi avem secretele noastre. Familia mea nu s-a născut, cu avere.
N-am avut noroc ca tine. Cînd am pierdut-o, chiar am pierdut-o.
Vezi tu, oamenii bogaţi nu prea ştiu ce e viaţa.
Îţi doreşti ceva, e la îndemîna ta, şi poţi remedia orice greşeală, ce o faci.
- Nu e adevarat. - Chiar?
Asta spune diferit. Presupun că căpitanul, a fost tatăl tău.
Iar „a fost” e un cuvînt cheie aici, c-a murit de o moarte chinuitoare.
N-aş fi atît de sigur de asta.
Din păcate, Sadarul n-a avut un pod, şi podul ce l-am capturat, eşti tu, în
această navă.
Poate o voi aduce pe mama ta înapoi, şi o voi face pe ea, noua mea soţie.
Sau poate eu, te iau pe tine.
Eu voi muri, înainte să las o tîrîtoare ca tine, să mă atingă.
Îi vei arăta tu respectul ce-l merită el.
El e unu din cei mai buni tipi din Galaxie. M-a salvat din golful Sclavilor.
- Îi datorez eu totul. - Deci ai schimbat o viaţă de sclav, cu alta?
- Eu nu-s sclavul nimănui. - Sigur eşti.
- Tu eşti prea prost, să-ţi dai seama. - Tu crezi că eşti un dur?
Îţi voi pălmui acel rînjet, de pe faţă.
- Îmi pare rău. - Eu nu mă bat cu fetele.
Cred că sînt îndrăgostit.
- E cineva un pic distrus? - Taci!
Ştii, eu retrag chestia aia îmfricoşătoare. Tu eşti chiar sexy.
Poate eu voi fi noul tău sclav.
- Destul Nina. - Nu, nu e!
Isuse!
Staţi la vorbă. Poate te voi ţine în viaţă şi te voi face sclavul meu.
- Acum tu visezi. - Noapte bună inimioară dragă.
Timpul de joacă, s-a terminat.
Alertă de sistem.
Wade, prinde-o! Nina vino, şi ajută-mă.
Secvenţa de lansare a fost activată.
Podul a fost ejectat cu 2 persoane înăuntru.
- Cred că Wade ne-a păcălit. - Stai concentrat.
Motoarele la viteză. Calculul traiectoriei.
Atenţie, atenţie, alertă de coliziune. Impact la 30.000 picioare.
25.000 picioare.
15.000 picioare. 10.000 picioare.
5.000 picioare. 400 m. 90 m.
80 m. 70 m. 60 m. 50 m.
Alertă de coliziune. 40 m.
20 m. Pregătiţi-vă pentru impact.
Pregătiţi-vă pentru impact.
Unităţile de sublumină activate. Sisteme de arme, armate.
Coordonatele fixate.
- Totul arată bine? - Suficient de bine.
- Cum îi vom găsi noi? - Ei sînt pe nava mea. E casa mea.
Eu am un dispozitiv de urmărire, pe el.
- Bine. - Şi mai avem ceva ce ei, n-au.
- Ce? - Hyperdrive funcţionează.
- Vrei să urmăresc podul? - Nu, noi avem farul.
Verifică dacă putem zbura.
- Toate sistemele par să fie intacte. - Vin pentru tine.
- Dykstra? - Elnora dragă. Ce mai faci?
- Unde e Kip? - Direct la afaceri, ca întotdeauna.
Păi, noi am avut o mică situaţie. Eu i-am luat nava lui.
- El e mort? - Asta e greu de spus.
Eu l-am lăsat la bordul navei mele, totuşi. Situaţia lui era îngrozitoare.
- Îl vreau mort, sau viu. - Bine.
Îţi voi trimite codul transponderului, al navei mele. Îl poţi urmări aşa.
- Dar eu te întreb doar un singur lucru. - Ce-i asta?
Dacă se află încă printre cei vii, doar să-mi zici că fiica lui a suferit f. mult.
- Mai e-n viaţă? - Nu pentru mult timp.
- Hyperdrive dezactivat. - Formă de viaţă bazată pe protoni detectată.
- Haide! - Atenţie. Sistemele de navigaţie îs oprite.
Un nor spaţial Zonarapolis? Am auzit de ele. N-am văzut niciodată unu.
Noi nu mergem nicăieri. Dacă nu decide să se mişte, sîntem blocaţi.
La naiba. O să ne explodăm drumul, spre exterior.
Nu.
- La naiba! - Kip, ticălosule.
- Eu vin după tine. - Mi-ar plăcea să te văd, încercînd.
- Cum îndrăzneşti să-mi vorbeşti aşa? - Ce vei face cu asta?
- O vei vedea destul de curînd. - Pregăteşte-te pentru decolare.
Şi acum tu mori.
Sistemele de navigaţie în funcţiune.
Vezi tu, nu poţi să-l împuşti din interior dar afară e o altă poveste.
- Jackie, eşti cea mai tare. - Da. Să mergem.
Nu!
Atenţie. Deepstar e proprietate protejată.
- Ai 30", să părăseşti zona. - Nici o problemă.
- Atît de mult pentru 30"! - Acum aveţi 20" să părăsiţi zona.
Acum aveţi 10" să părăsiţi zona. Nerespectarea dvs. e regretabilă.
- Acum sînt autorizat, să iau măsuri. - Găleată ruginită!
Atenţie. Deepstar e proprietate protejată.
Pot să mă aşez?
- De ce nu m-ai ucis, cînd ai avut ocazia? - Nu e stilul meu.
Da?
Ai fi lăsat-o pe Nina, şi pe Dykstra în urmă?
Da. În bucăţi.
Atunci de ce eu?
Că noi amîndoi am suferit aceeaşi pierdere şi cred că-n adîncul sufletului, eşti un
tip decent.
Adînc, foarte adînc.
Vreau să-ţi ofer o înţelegere. Noi găsim acea comoară, noi o împărţim.
- Salutare, prietenii mei. - Eşti rănit?
- Cine eşti tu? - Nu vrem să vă facem rău.
Noi ne cerem scuze, pentru gardian. E un sistem de apărare, pentru Deepstar.
Din păcate, noi nu putem să-l închidem.
- Tu ai fost pe Deepstar? - Da. Noi ne-am prăbuşit acum 20 ani.
N-arăţi de parcă ai fi păţit-o dur.
Lasă-ne să te ducem, în tabăra noastră. Noi îţi vom explica totul, acolo.
După tine.
Noi avem o înţelegere.
- Deci ai locuit aici tot timpul? - Da.
- Dar nu pare să... - Nu mişcaţi!
Eu aş asculta-o, dacă aş fi în locul tău.
Ea nu şi-ar dori nimic mai mult decît să-ţi scoată creierele.
Lăsaţi armele. Sau nu. Eu sînt bine oricum.
Ştiam eu, că pot conta pe tine.
Deci zi-mi, cine sînt noii tăi prieteni?
- Supravieţuitori ai Deepstar(steaua adîncă). - Chiar aşa?
- Mai supravieţuieşte cineva accidentului? - Doar noi.
Bine, atunci poţi să-mi spui unde e comoara că m-am uitat peste tot, în această groapă.
- Eu n-am văzut nimic. - Noi am mutat comoara.
- Unde? - Într-o peşteră.
- Unde e peştera? - E la o milă Vest, de aici.
- Cam acolo am aterizat noi, nava. - Bun. Să mergem la o mică plimbare.
Jackie, vreau să stai pe navă. Ţineţi motoarele calde.
Eu vreau să te ajut.
Asta e lupta mea, şi am nevoie de tine să ţii nava, gata de decolare.
Dykstra nu e genul de tip, care te lasă să pleci. El v-a veni după tine.
Nu-i voi da lui, acea oportunitate.
Sîntem primii oameni ce i-ai văzut de cînd te-ai prăbuşit?
- Corect. - Cum de eşti atît de calm?
Ce vrei să spui?
Păi, dacă eu n-aş vedea un alt om de foarte mult timp, aş fi debordant de nerăbdător.
- Eu am presupune, că eu eram salvat. - Ce ne trebuie, să fim salvaţi?
Păi pentru început, 3 oameni ne forţează cu pistolul, să intrăm într-o peşteră.
- Nu e nimic îngrozirător. - Totul v-a fi frumos. Vei vedea.
- De ce te-ai oprit? - Noi am ajuns.
- Unde e comoara? - Chiar aici.
Eu nu văd nimic. De ce nu te duci tu, şi să verifici?
- Du-te, şi verifică. - Nu, du-te tu, şi verifică.
Fie. Tu eşti aşa de copil.
Nu e nimic acolo. Lasă-mă să-ţi văd lanterna.
- Iată. - Ajutor! Ajutaţi-mă!
- Bucură-te de frumuseţea ei. - Ajutor! Ajutaţi-mă!
La naiba cu asta.
D-zeule!
- Eu sînt adevărata comoară a Universului. - Ce mănînc eu, eu pot deveni.
N-ar trebui să-ţi fie frică. Durerea e trecătoare.
E chiar minunat.
Vino la noi.
Fugi!
Jackie, indiferent cum se v-a întîmpla asta mulţumesc.
- Scuze că te-am băgat în mizeria asta. - Nu-ţi cere scuze.
Noi am făcut o echipă bună.
Taylor, şi eu n-am lăsat pe nimeni să intre în viaţa noastră, de mult timp.
Presupun că eşti un fel familist.
- Ce emoţionant. - Unde e fiica mea?
- Păi, mă tem că ea n-a reuşit. - Nu!
Kip! Monstrule!
- Scoate-ne de aici, acum. - Dă-mi drumul.
- Fă-o, sau îl omor. - Fă-o.
Du-te!
Crezi că poţi fugi, de un Zeu?
Dormeam, dar acum sînt treaz, şi mi-e foame.
Dacă e vreo mîngîiere, tu vei trăi pe veci.
Aici eu trebuie să realizez că nemurirea e la îndemîna mea?
- Să cedezi îmbrăţişării lui? - Da. Eu sînt cu ea.
Trebuie să-ţi eliberezi mintea ta bolîndă dacă vrei ca eu, să mă întorc acolo.
Nu e vorba să te fac, să te întorci tu. E vorba să-mi oferi timp, să merg înainte.
Dumnezeule!
Am petrecut ultimul an căutînd Deepstar-ul.
O recompensă atît de mare, încît întreaga galaxie ar putea fi a ta.
Totul a fost o minciună. Nu e nici o comoară. Eu am pierdut totul.
Ce ştii tu despre pierdere? Fiica mea era, tot ce mi-a mai rămas.
Eşti atît de melodramatic. Măcar tu o vei vedea pe ea, curînd.
- Nu poate ieşi. - Da, e cam rău.
- Speram să-i dau măcar una-n cur. - Tu n-ai fi putut.
- Hai să plecăm de aici. - Tu, ai uitat ceva. Tu ai scăpat asta.
Ce? Nu!
- De ce? - Tu nu m-ai lăsat să-mi termin eu povestea.
N-am mai suportat ţipătul mamei apoi, deci am sugrumat-o.
Eram doar un copil, dar a fost prima mea crimă.
Am învăţat că e ceeace fac eu cel mai bine. Mi-am ucis mama. Acum am ucis-o pe a ta.
Haide!
- Tu. - Cum ai scăpat?
Nimic nu-mi poate potoli setea de răzbunare. Unde e Kip?
El e ocupat acum.
Am sperat să mă uit în ochii lui cînd lumina dispărea.
Păcat. Presupun că ea v-a trebui să aleagă.
Pregătiţi-vă pentru impact.
Asta trebuie să fie Elnora, care se alătură partidului.
Se presupune că tu, şi Elnora vă cunoaşteţi.
I-am dat codul navei mele, ştiind că vă v-a găsi cadavrul, îmi datorez o favoare.
Nu vă faceţi griji. Spatele navei e impenetrabil.
Ea trebuie să atace din lateral.
Atenţie. Impact structural al scuturilor la 72%.
- Putem noi vorbi despre asta? - Timpul pentru discuţii, a trecut.
Eu te voi distruge. Îţi voi smulge eu părul.
- Bine. - Unul de...
Bine. Să mergem.
- Manevre evazive. - Serios?
Scuturile la 61%.
Da?
Încearcă asta.
Scuturile la 54%.
Scutul instabil.
- Eu dau. - Şi eu voi lua.
Scuturile la 33%
Stupid!
Bine. Asta e.
M-am gîndit că tu, vei fi în stare să spui.
E timpul să mori, ciudatule.
Nu v-a funcţiona, fără asta.
Fiu de...
Cum e asta, pentru ceva acţiune?
- Scuturile-s instabile. - Jackie.
Era, şi timpul.
Scuturi la 29%.
- Elnora? - Da. Nu pot s-o scutur.
- Scuturi la 11%. - Kip.
- Mă bucur să te văd. - Elnora, putem să oprim asta?
Tu mi-ai furat ceva. Eu nu mă voi opri, niciodată.
Bine. Noi ne oprim. Punct.
Da, da, căpitane.
Scuturi la 0%.
Probabil că eu mă voi simţi foarte ciudat în legătură cu asta mai tîrziu, dar m-am
simţit destul de bine.
- Mamă? - Taylor!
Scuze mamă.
- Tată! - Kip, îmi pare atît de rău pentru...
- Taylor! - Ce?
Taylor!
Te uiţi la asta.
- Tată. - Taylor.
Am crezut că te-am pierdut.
Ţi-am spus, nu voi lăsa niciodată să se întîmple asta.
- Ce s-a întîmplat? Eşti bine? - Mamă.
- Da, scumpo. - Lacey!
- Nu, asta nu e ea. - Cum e posibil asta?
- Eu am eşuat. - Dragă, tu n-ai eşuat.
Ai luptat din greu, ai cîştigat, şi n-ai renunţat.
Nu mai e mult timp.
Monstrul n-a consumat niciodată esenţă pură pînă acum.
Eu îl pot simţi luptînd.
Nu mă poate controla, deci v-a distruge ceeace a mai rămas.
- Poţi să mă ierţi Lacey? - Nu e nimic de iertat.
Cel mai important lucru ce l-ai făcut vreodată trăieşte, şi respiră.
Ai luat decizia corectă să-l aduci pe Taylor înapoi.
- Nu era încă timpul ei. - Îmi lipseşti atît de mult.
Într-o zi, noi vom fi iar împreună.
Eu te-am vegheat dintr-un loc frumos, un loc al iubirii, şi asta e tot ce simt ptr. tine.
Nu există tristeţe. Nici regret. Eu mă voi întoarce acolo, şi am să te aştept.
Te iubesc.
- Te iubesc mamă. - Vă iubesc pe amandoi.
- Ce s-a întîmplat? - Ceva.
Taylor, îţi aminteşti cînd obişnuiam să sărim în navă, şi să plecam în spaţiul adînc?
Fără hărţi, fără planuri.
- Du-te unde vrem noi. - Înapoi în joc, iubito.
- Mai e loc pentru unul? - Da. Haide.
Păi, cel puţin avem piesele ce aveam nevoie de la nava lor.
V-a fi grozav s-ai iar un hyperdrive funcţional.
- Pot să conduc eu? - Nu atinge asta.
Hiper-salt în 3, 2, 1.
© Adaptarea: Legendofmir Traducerea: DOOMNEZEU ™